справа № 372/1964/25
головуючий у суді І інстанції Тиханського О.Б.
провадження № 22-ц/824/1911/2026
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України

29 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 липня 2025 року
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
У квітні 2025 року ТОВ «Бізнес позика» (надалі по тексту - позивач, товариство, кредитор, позикодавець) звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (надалі по тексту - відповідач, позичальник).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 серпня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 504040-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до умов договору кредиту, ТОВ «Бізнес позика» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 44 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. 
В свою чергу, відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 31 березня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 155 424 грн 94 коп., що складається з: 
суми прострочених платежів по тілу кредиту - 44 000 грн; 
суми прострочених платежів по процентах - 104 824 грн 94 коп.;
суми прострочених платежів за комісією - 6 600 грн.
08 травня 2025 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач не заперечує наявну заборгованість по тілу кредиту, у розмірі 44 000 грн, проте заперечує щодо стягнення відсотків та комісії. Так, відповідач зазначає, що позивачем при укладені договору № 504040-КС-002, не було роз`яснено, що відповідач зобов`язана сплачувати відсотки у розмірі, який у 3 рази перевищує розмір кредиту. Вважає вказані умови не справедливими, у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, відповідач вважає, що положення договору про сплату комісії за надання кредиту у розмірі 6 600 грн є нікчемними відповідно до частин 1, 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 липня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за договором № 504040-КС-002 про надання кредиту від 16 серпня 2024 року у розмірі 125 840 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» судовий збір у розмірі 1 961 грн 42 коп.
Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції встановивши, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення тіла кредиту у повному обсязі. 
А також, встановивши, що умова пункту 2.4 договору №504040-КС-002 від 16 серпня 2024 року є нікчемними у частині розміру процентної ставки у день, що перевищує 1,0% за період з 20 серпня 2024 року по 31 січня 2025 року, а розмір денної процентної ставки з 16 серпня 2024 року до 19 серпня 2024 року відповідає вимогам закону та становить 1,5%, суд першої інстанції здійснив розрахунок та визнав, що сукупний розмір процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню, становить 75 240 (2640+72600) грн. 
Суд першої інстанції визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення комісії за надання кредиту у фіксованому розмірі 6 600 грн відповідно до п.2.5 договору № 504040-КС-002 від 16 серпня 2024 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Бізнес позика» подало апеляційну скаргу, у якій просить змінити рішення Обухівськогорайонного суду Київської області від 02 липня 2025 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» по процентам за користування кредитом, а саме: змінити суму стягнення з 75 240 грн на грошову суму у розмірі 104 824 грн 94 коп., в іншій частині рішення залишити без змін.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково ототожнив поняття «денна процентна ставка» у розумінні Закону України «Про споживче кредитування» та процентну ставку(ки) в день, які встановлені у кредитному договорі укладеному відповідачем з ТОВ «Бізнес Позика».
Розмір денної процентної ставки, передбачений договором № 504040-КС-002 про надання кредиту від 16 серпня 2024 року становить 0,66%, що не перевищує 1%, виходячи з того, що обрахування базувалось на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі - як того вимагає норма частини 3 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 42 554 грн 33 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вказує, що судом першої інстанції помилково сприйнято норми Закону України «Про споживче кредитування», а також ЦК України, ЦПК України та існуючої судової практики щодо, начебто, можливості суду зменшувати розмір процентів за кредитним договором, які нараховуються протягом строку кредитування (статті 1048 та 1056-1 ЦК України).
Відповідач, повідомлена належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направила.
Сторони, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, в судове засідання не з`явилися. 
Виходячи з норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду, вимог пункту 11 частини 3 статті 2 ЦПК України, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку учасників у судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення, дійшла висновку про таке.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що 16 серпня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 504040-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», згідно з яким кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 44 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика».
Відповідно до п. 2.3 договору № 504040-КС-002 передбачено, що 
кредит надається на строк 24 тижні; 
стандартна процентна ставка: в день 1,50000000, фіксована; 
знижена процентна ставка: в день 0,80630063, фіксована.
Згідно з п. 2.5 договору № 504040-КС-002, комісія за надання кредиту: 6 600 грн. Нараховується одноразово при видачі кредиту у дату видачі кредиту.
Загальний розмір наданого кредиту: 44 000 грн (п.2.6 договору № 504040-КС-002).
Дата повернення кредиту 31 січня 2025 року (п. 2.13 договору № 504040-КС-002).
Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 123 210 грн 29 коп.; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 14 301,9 процентів; денна процентна ставка: 1,07% (п. 2.8 - 2.11 договору № 504040-КС-002).

ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало у повному обсязі, що визнається відповідачем та підтверджується пропозицією (офертою) щодо укладення договору № 504040-КС-002 від 16 серпня 2024 року; прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 504040-КС-002 від 16 серпня 2024 року про надання кредиту; договором № 504040-КС-002 про надання кредиту від 16 серпня 2024 року; візуальною формою послідовності дій клієнта; анкетою клієнта від 16 серпня 2024 року; розрахунком заборгованості; довідкою про стан заборгованості станом на 31 березня 2025 року; Паспортом споживчого кредиту.
Договір № 504040-КС-002 від 16 серпня 2024 року укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-9760.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом від 31 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 , належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором №504040-КС-002, тому станом на 31 січня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 155 424 грн 94 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 44 000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 104 824 грн 94 коп.; суми прострочених платежів за комісією - 6 600 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за договором, який наданий позивачем при поданні позовної заяви до суду. З вказаного розрахунку вбачається, що станом на 31 березня 2025 року за позичальником обліковується прострочена заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 104 824 грн 94 коп за період з 16 серпня 2024 року по 31 січня 2025 року.
Так, розрахунком заборгованості підтверджується, що з 16 серпня 2024 року по 22 серпня 2024 року, відповідачу відповідно до пункту 2.3 кредитного договору нараховувались проценти за користування кредитом за зниженою процентною ставкою у розмірі 0,80630063 за кожен день користування кредитом та Графіку платежів, а з 22 серпня 2024 року по 31 січня 2025 року нараховувались проценти за користування кредитом за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,5 за кожен день користування кредитом та Графіку платежів. 

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
Колегія суддів апеляційного суду, перевіряючи розрахунок заборгованості в частині складової боргу за нарахованими процентами за користування кредитом, вважає, що суд першої інстанції правильно не погодився з розрахунком позивача та здійснив власний розрахунок заборгованості, з огляду на таке.
22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24 грудня 2023 року (надалі по тексту - Закон №3498-ІХ).
Цим законом доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
А також цим законом доповнено Закон України «Про споживче кредитування» пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: 
протягом перших 120 днів - 2,5 %; 
протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %.
Встановивши, що кредитний договір укладений 16 серпня 2024 року зі строком дії 169 днів, тобто до 31 січня 2025 року, отже, договір укладений після набрання чинності Закону № 3498-IX від 22 листопада 2023 року.

Разом з тим, суд першої інстанції, здійснивши власний розрахунок сукупного розміру процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню, - у розмірі 75 240 грн відповідно до вимог вказаного Закону, помилково не врахував застосування зниженої процентної ставки у розмірі 0,80630063 %, протягом перших 7 днів, що передбачено п. 3.2.2 кредитного договору. 
Апеляційний суд з урахуванням умови п. 3.2.2 кредитного договору про застосування зниженої процентної ставки протягом перших 7 днів, здійснив власний розрахунок відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 73 763 грн 41 коп. (2 483 грн 41 коп. + 71 280 грн):
- за період з 16 серпня 2024 року по 22 серпня 2024 року за ставкою 0,80630063 %, що становить 2 483 грн 41 коп. відповідно розрахунку (44 000 * 0,80630063 /100 * 7);
- за період з 23 серпня 2024 року по 31 січня 2025 року за ставкою 1,0 %, що становить 71 280 грн відповідно розрахунку (44 000*1/100 *162);

Апеляційний суд враховує, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову та стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 75 240 грн переглядається в апеляційному порядку лише за апеляційною скаргою позивача ТОВ «Бізнес позика», який за результатами розгляду своєї апеляційної скарги з огляду на принцип заборони повороту до гіршого не мав б потрапити в гірше становище порівняно з тим, яке він досяг в попередній інстанції.
Підсумовуючи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 75 240 грн.
Водночас апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що стандартна процентна ставка у розмірі 1,5 в день за користування кредитом правильно визначено сторонами у кредитному договорі від 16 серпня 2024 року оскільки це не відповідає пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Дата складення повного судового рішення 22червня 2026 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська