Справа № 369/17349/24 
Провадження № 2/302/204/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(повний текст)

08 травня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Повідайчика О.І.,
за участі:
секретаря судового засідання Куруц В.І.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача – адвоката Белли В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,

В С Т А Н О В И В :
Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Альфа Страхування» звернулось до суду із цим позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації. В обґрунтування позову посилалось на те, що ОСОБА_1 09.11.2022 під час керування транспортним засобом по вул. Шевченка в с-щі Міжгір`я вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої пошкодив, застрахований відповідно до договору добровільного страхування від 06.10.2022 № 330.0000232.707.11161, автомобіль марки BMW Х3 днз НОМЕР_1 . Страховиком за вказаним договором був позивач. На виконання умов договору страхування, за зверненням потерпілої, позивачем було здійснено огляд і фіксацію пошкоджень, та визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Відповідно до рахунку на оплату ремонту № СЧ-2076 від 05.12.2022 вартість ремонту пошкодженого автомобіля BMW Х3 днз НОМЕР_1 становила 180 410,00 грн. На виконання умов договору страхування та на підставі зібраних документів ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було складено розрахунок та страховий акт по справі № 154.206.22.01 на суму 180 410,00 грн, з яких 150 785,00 перераховано на рахунок СТО, та на підставі ст. 601 ЦК України проведено залік однорідних вимог по договору страхування на суму 29 625,00 грн. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу з участю якого відбулась дорожньо-транспортна пригода, була застрахована згідно поліса ЕР209305800 в ПрАТ СГ «ТАС» з лімітом відповідальності 130 000,00 грн та франшизою 2 500,00 грн, – а тому позивач звернувся до останньої із заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ СГ «ТАС» виплатило позивачу в межах ліміту полісу, за вирахуванням франшизи суму 102 537,28 грн. Враховуючи, що розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування склав 102 537,28 грн, то залишок заподіяної шкоди в сумі 77 872,72 грн (180 410,00 грн – 102 537,25 грн) слід стягнути з відповідача. Обґрунтовуючи позов зазначеними фактичними обставинами, з посиланням на положення ст. 108 Закону України «Про страхування» ст. 993, 1187 і 1194 Цивільного кодексу України позивач просив стягнути з відповідача суму 77 872,72 грн та судові витрати в загальній сумі 17 422,40 грн, з яких: 2 422,40 грн – витрати по оплаті судового збору й 15 000,00 – витрати на правову допомогу.
З вказаним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації ПАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування» 17 жовтня 2024 року звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області. 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.11.2024 було відкрито провадження у справі та визначено проведення судового розгляду у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.02.2025 матеріали цивільної справи за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Міжгірського районного суду Закарпатської області.
03 лютого 2026 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області з Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла цивільна справа № 369/173549/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2026, цивільна справа № 369/17349/24 (провадження № 2/302/204/26) розподілена судді Міжгірського районного суду Закарпатської області Повідайчик О.І.
З врахуванням положень ст. 32 ЦПК України ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05 лютого 2026 року справу було прийнято до провадження та постановлено проводити її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
У зв`язку з процесуальною поведінкою відповідача справа неодноразово відкладалась.
Відзиву на позов відповідач ОСОБА_1 не подав, водночас в заявах і клопотаннях та наданих поясненнях проти задоволення позову заперечував. Зокрема відповідач стверджував, що розмір заподіяної шкоди є необґрунтованим, оскільки не враховано знос транспортного засобу, який був придбаний в США після пошкодження в аварії. Пояснював, що його цивільно-правова відповідальність, як власника транспортного засобу, була застрахована в ПрАТ СК «ТАС» з лімітом в 130 000,00 грн, у межах якого страховик повинен був здійснити відшкодування, залишок за яким становить 24 963,00 грн. Повідомляв суд, що має статус особи з інвалідністю 2 групи пожиттєво та на його утриманні перебуває тяжко хвора мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває в зоні бойових дій та не отримує пенсії. Заявляв про надмірність розрахованої шкоди з якої вартість запасних частин на СТО заявлена в сумі 163 000 грн як за нові, відтак з врахуванням зносу 63,1% реальний збиток по них складає біля 60 000 грн. З посиланням на ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» стверджував про обов`язковість урахування зносу при розрахунку збитків. Клопотав про призначення судової-автотоварознавчої експертизи, проте в подальшому відкликав заявлене клопотання й відмовився від проведення експертизи та надання висновку експерта суду, з метою реалізації яких судом оголошувалась перерва під час розгляду справи. Вказував, що рахунок ФОП ОСОБА_3 є тільки розрахунком вартості послуг конкретного сервісу проте не є офіційним документом та заявив, що погоджується з визначеним експертом матеріальним збитком у розмірі 105 037,00 грн. Просив урахувати п. 73 і 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 в справі № 755/18006/15-ц. Подав клопотання про повернення йому замінених запчастин або ж врахування їх вартості, яка за його розрахунками становить 37 749,00 грн.
Представник відповідача – адвокат Белла В.М. під час розгляду справи заперечив проти задоволення позову, в обґрунтування заперечень посилався на доводи, які загалом співпадають з позицією відповідача.
Повно та всебічно розглянувши надані сторонами документи та матеріали на обґрунтування заявлених ним вимог і заперечень, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги й висловлені заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини й дійшов таких висновків.
09 листопада 2022 року в селищі Міжгір`ї по вул. Шевченка, відбулась дорожньо-транспортна пригода з участю транспортних засобів: автомобіля марки BMW Х3 днз НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Renault Kangoo» НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 унаслідок чого транспортним засобам були заподіяні механічні пошкодження. Постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17.11.2022 в справі № 302/1304/22 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.
Транспортний засіб марки BMW Х3 днз НОМЕР_1 був застрахований відповідно до договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 330.0000232.707.11161, укладеним 06.10.2022 між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_5 
09 листопада 2022 року ОСОБА_5 повідомила про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування страховика.
19 листопада 2022 року було проведено огляд транспортного засобу й фіксацію його пошкоджень, за результатами чого складено акту огляду транспортного засобу № 1546.206.22.01 , яким зафіксовано характер і опис пошкоджень транспортного засобу.
Із звіту № 20335 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 09.12.2022 щодо транспортного засобу BMW Х3 днз НОМЕР_1 слідує, що ринкова вартість автомобіля становить 684 745,04 грн, вартість відновлювального ремонту – 197 627,95 грн, вартість матеріального збитку 105 037,28 грн, коефіцієнт фізичного зносу складових частин – 0,6301.
05 грудня 2022 року ФОП ОСОБА_3 було виставлено рахунок № Сч-0000000002076 на оплату відновлювального ремонту транспортного засобу BMW Х3 днз НОМЕР_1 на загальну суму 180 410,00 грн, платником у якому зазначено ПрАТ СК «Альфа Страхування».
З страхового акту № 1546.206.22.01 (розпорядження на виплату), затвердженого директором фінансовим 19.12.2022 та відповідного розрахунку страхового відшкодування до цього акту слідує, страховик прийняв рішення про відшкодування на користь ОСОБА_4 суму 180 410,00 грн, зарахувати несплачену страхувальником суму страхової премії 29 625,00 грн, відтак сплатити страхове відшкодування в сумі 150 785,00 грн на користь ФОП ОСОБА_3 .
Платіжним доручення № 38547 від 20 грудня 2022 року підтверджується факт проведення виплати ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на користь ФОП ОСОБА_3 суми 150 785,00 грн, призначенням якого є страхове відшкодування за автомобіль BMW Х3 днз НОМЕР_1 згідно страхового акта № 1546.206.22.01 від 19.12.2022, страхувальник ОСОБА_4 , рахунок № Сч-2076 від 05.12.22.
З роздруківки відомостей щодо полісу страхування слідує, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Renault Kangoo» НОМЕР_2 станом на дату дорожньо-транспортної пригоди – 09.11.2022 була застрахована АТ «СГ «ТАС» відповідно до поліса серії ЕР № 209305800, з франшизою 2 500,00, лімітом за шкоду майну – 130 000,00 грн.
Заявою на виплату страхового відшкодування від 22 грудня 2022 року вих. № 1546.206.22.01 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» звернулось до ПАТ «СГ «ТАС» з пропозицію здійснити в порядку регресу суми 180 410,00 грн.
Листом від 29.12.2022 № 17605/9122 АТ «СГ «ТАС», підтвердила розгляд документів щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 09.11.2022 за участю автомобіля BMW Х3 днз НОМЕР_1 та автомобіля «Renault Kangoo» НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 цивільно-правова відповідальність якого була застрахована вказаним страховиком. АТ «СГ «ТАС» визнало розрахунок матеріального збитку завданого внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди, власнику автомобіля BMW Х3 днз НОМЕР_1 відповідно до якого сума збитків становить 105 037,28 грн, а тому з врахуванням франшизи розміром 2 500,00 грн сума страхового відшкодування становить 102 537,28 грн. АТ «СГ «ТАС» підтвердило, що сума страхового відшкодування в розмірі 102 537,28 грн за регресною вимогою буде перерахована на користь ПрАТ «СК «Альфа Страхування».
Випискою по особовому рахунку за період 03.01.2023 підтверджується, що АТ «СГ «ТАС» було перераховано 03.01.2023 на користь ПрАТ «СК «Альфа Страхування» суму страхового відшкодування 102 537,28 грн.
З досудового повідомлення на суму 77 872,72 грн від 29.02.2024 № 1546.206.22.01 вбачається, що представником ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було запропоновано ОСОБА_1 в досудовому порядку відшкодувати на їх користь залишок невідшкодованої шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 09.11.2022 в сумі 77 872,72 грн (180 410,00 грн – 102 537,28 грн).
Спірні правовідносини регулюються такими нормами права. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Згідно зі статтею 999 ЦК України Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).
Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1961-IV).
У статті 9 Закону №1961-IV передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону №1961-IV).
Відповідно до пункту 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює 0 для нових складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема, 5 років-для легкових КТЗ виробництва країн СНД, та 7 років-для інших легкових КТЗ.
У пункті 7.39 Методики визначено, що винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.
Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту(пункт 12.1. статті 12 Закону №1961-IV).
Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону №1961-IV).
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2022 року в справі № 602/1455/20).
Суд установив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09 листопада 2022 року з вини відповідача було заподіяно механічні пошкодження транспортному засобу марки BMW Х3 днз НОМЕР_1 . Із звіту № 20335 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 09.12.2022 щодо транспортного засобу BMW Х3 днз НОМЕР_1 слідує, що ринкова вартість автомобіля становить 684 745,04 грн, вартість відновлювального ремонту – 197 627,95 грн, вартість матеріального збитку 105 037,28 грн, коефіцієнт фізичного зносу складових частин – 0,6301. ПрАТ СК «Альфа Страхування» визнало вказану ДТП страховим випадком та прийняло рішення і здійснило виплату власнику пошкодженого транспортного засобу BMW Х3 днз НОМЕР_1 , шляхом переказу коштів на СТО, суми 180 410,00 грн – вартості відновлювального ремонту, відповідно до рахунку № Сч-0000000002076 від 05 грудня 2022 року ФОП ОСОБА_3 за вирахуванням суми, внаслідок зарахування однорідних зустрічних вимог (суми страхової премії 29 625,00 грн). 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , з лімітом відшкодування шкоди заподіяної майну 130 000,00 грн, була застрахована в АТ «СГ «ТАС», яке сплатило в порядку регресу на користь ПрАТ СК «Альфа Страхування» суму заподіяної шкоди в розмірі 102 537,28 грн.
Суд констатує, що АТ «СГ «ТАС» здійснило відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому відповідач зобов`язаний відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Водночас слід зауважити, що відповідач погодився із застосування коефіцієнту фізичного зносу, визначеного в звіті № 20335 від 09.12.2022 у розмірі 0,6301. Водночас відповідач не надав суду доказів, які дозволяли б установити інший розмір матеріальних збитків.
При вирішенні цього спору суд зауважує, що позивач прийняв рішення про здійснення виплати потерпілій суми 180 410,00 грн на підставі рахунку СТО, за відсутності документів, які б підтверджували фактичне виконання зазначених робіт і без узгодження вартості відновлювального ремонту з відповідачем. Відповідно до зазначеного рахунку проведення відновлювального ремонту передбачало заміну запчастин, які мали певний знос на нові: двері передні праві вартістю 33 600,00 грн, ущільнювач дверей – 4 300,00 грн, надпис – 2 200,00 грн, захисна накладка – 2 900,00, двері задні праві – 39 200,00 грн, петля дверки – 1 200,00 грн, петля двері нижня – 1 200,00 грн, ущільнювач дверей задніх – 4 200,00 грн, замок дверей – 6 000,00 грн, захисна накладка дверей – 2 300,00 грн, накладка порога права – 5 250,00 грн, що разом складає 102 350,00 грн. Вартість зазначених запчастин, з урахуванням їх зносу, із застосуванням визначеного позивачем коефіцієнту зносу 0,6301, становить 37 749,00 грн.
Відповідач заявив клопотання про зобов`язання позивача або СК «Альфа страхування» повернути йому замінені в процесі ремонту запчастини, або ж зменшити розмір стягнення на суму вартості пошкоджених деталей в розмірі 37 749,00 грн.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. 
Відновлення пошкодженої речі передбачає приведення її у той стан, який існував до пошкодження (у даному випадку до ДТП). Тобто, таке відновлення не є поліпшенням стану пошкодженої речі у порівнянні із тим, який існував до ДТП. Між тим, якщо автомобіль мав певний знос, у тому числі й його пошкоджені деталі, що підлягають заміні, то заміна їх саме на нові буде поліпшенням стану вказаного автомобіля, тобто, по суті, необґрунтованим збагаченням його власника за рахунок відповідача.
При цьому суд бере до уваги, що п. 7.3.8 договору № 330.000232.707.11161 добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу передбачено, що страховик має право одержати право власності на складові частини, деталі, обладнання ТЗ, які в процесі ремонту були замінені на нові щодо яких страхове відшкодування виплачене в обсязі відповідно до їхньої вартості.
На підставі наведеного суд доходить висновку про обґрунтованість доводів відповідача щодо врахування вартості замінених запасних частин, на які позивач мав право на одержання права власності, та, відтак, на зменшення суми відшкодування на суму їх вартості з урахуванням зносу – 37 749,00 грн. 
Суд відхиляє доводи відповідача про завищений і необґрунтований розрахунок суми заподіяних збитків і шкоди. При цьому зауважує, що судом було надано можливість відповідачу самостійно звернутись за проведенням відповідної експертизи, для чого в розгляді справи оголошувалась перерва з врахуванням очікуваного часу її проведення. Відповідач відмовився від проведення експертизи й не подав будь-яких доказів на спростування обґрунтованості розрахунку заподіяних збитків і шкоди. При цьому суд зауважує на суперечливій поведінці відповідача, який водночас просив взяти до уваги зазначену в рахунку на оплату ремонту № Сч-0000000002076 від 05.12.2022 вартість запасних частин з урахуванням їх зносу.
Відповідач просив врахувати його майновий стан при розгляді цієї справи. В обґрунтування клопотання стверджував, що в нього на утриманні перебуває важко хвора мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває в зоні бойових дій, а також, що він є особою з інвалідністю 2-ої групи. Суд зауважує, що ОСОБА_1 не долучив до матеріалів справи доказів, які б доводили, що в нього є мати, яка хворіє та яка перебуває на його утриманні. Надана довідка від 22.06.2016 № 1429049375 не підтверджує ні родинних зв`язків, ні стану здоров`я, ані перебування на утриманні. Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження його матеріального стану, які дозволяли б урахувати такий при вирішенні питання відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.
У зв`язку з наведеним позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму 40 123,72 грн матеріальної шкоди в порядку суброгації, врахувавши вартість автозапчастин замінених на нові. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до яких п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір №8/2021 про надання правової допомоги від 06.04.2021 з додатками 1 і 2, договір № 1 від 02.08.2021 про внесення змін до договору №8/2021 про надання правової допомоги від 06.04.2021, договір № 2 від 31.12.2021 про внесення змін до договору №8/2021 про надання правової допомоги від 06.04.2021, договір № 3 від 30.12.2022 про внесення змін до договору №8/2021 про надання правової допомоги від 06.04.2021, договір № 4 від 04.09.2023 про внесення змін до договору №8/2021 про надання правової допомоги від 06.04.2021, договір № 5 від 22.11.2023 про внесення змін до договору №8/2021 про надання правової допомоги від 06.04.2021 та витяг з акту наданих послуг (акту приймання-передачі послуг з надання правової допомоги) від 25.11.2024, відповідно до яких вартість правової допомоги склала 15 000, грн. Сторона відповідача не посилалась на неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.
З врахуванням наведеного понесені позивачем судові витрати слід відшкодувати за відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Із заявленої до стягнення суми матеріальної шкоди 77 872,72 грн суд визнав обґрунтованою 40 123,72 грн, що складає 52%. Відтак з відповідача слід стягнути на користь позивача на відшкодування понесених судових витрат суму 9059,65 грн, з яких 7 800,00 грн витрат на правничу допомогу та 1 259,65 грн – зі сплати судового збору.
На підставі наведеного, керуючись ст. 259, 2633-265 та 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» (код ЄДРПОУ 30968986: місцезнаходження: вул. Рибальська, 22, м. Київ, 01011) 40 123,72 грн (сорок тисяч сто двадцять три гривні 72 коп) матеріальної шкоди в порядку суброгації.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» (код ЄДРПОУ 30968986: місцезнаходження: вул. Рибальська, 22, м. Київ, 01011) 9 059,65 грн (дев`ять тисяч п`ятдесят дев`ять гривень 65 коп.) на часткове відшкодування понесених судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 12 травня 2025 року.

Суддя	  	О. І. Повідайчик