ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/28080/21 Суддя (судді) першої інстанції: Біленський О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача - Єгорової Н.М.,
суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІГІС 2003" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІГІС 2003" до Київської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:
У жовтні 2021 року позивач - ТОВ "ІГІС 2003" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби, яким просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Київської митниці Держмитслужби від 09 вересня 2021 року №0000029/7.8-19-01, яким донараховано платіж - мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності у розмірі 183565,09 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Київської митниці Держмитслужби від 09 вересня 2021 року №0000030/7.8-19-01, яким донараховано платіж - мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності у розмірі 36713,02 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-IX та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року №399, справу №640/28080/21 передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року адміністративну справу №640/28080/21 прийнято до розгляду, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03 червня 2025 року замінено відповідача - Київську митницю Держмитслужби (код ЄДРПОУ 43337359) на правонаступника - Київську митницю (код ЄДРПОУ 43997555).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні позову.
Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та досліджено докази.
Апелянт зазначив, що згідно з листом Фінської митниці від 07 вересня 2020 року №Н280/03.06.05.02/2020 товари відповідають вимогам преференційних правил походження з Європейського союзу відповідно до Пан-євро-середземноморської Угоди, а тому відмова Київської митниці у наданні права на преференції є безпідставною.
Звернув увагу суду на те, що набуття його контрагентом статусу уповноваженого (затвердженого) експортера у Фінляндії під час митного оформлення товарів не призводить до того, що товари, які поставлені таким експортером визнаватимуться такими, що мають походження з Європейського союзу та не обумовлює виникнення у товариства права на преференцію залежно від країни походження товарів.
Додатково зазначив про те, що до митного органу було надано сертифікати з перевезення товару EUR.1 № В 017889 від 17 липня 2020 року та № В 017888 від 17 липня 2020 року отримані експортером, що містили надпис "Issued Retrospectively" на кожну поставку товару, водночас доказів того, що зазначені сертифікати визнані недійсними відповідачем до суду не надано.
Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки перевірка проводилась за фактом подання недостовірних відомостей наведених у митних деклараціях, а саме в графі 44 МД за кодом 7012 зазначені декларації-інвойс, складені уповноваженим (затвердженим) експортером.
Додатково зазначив про те, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR- МED може у виняткових випадках бути виданий після експортування товарів, яких він стосується, зокрема через допущення помилок або ненавмисних похибок або особливих обставин, митним органом було доведено, що сертифікат х перевезення товару EUR.1 або EUR-МED був виданий але не прийнятий під час імпортування з технічних причин. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ТОВ "ІГІС 2003" 23 грудня 2009 року зареєстроване в якості юридичної особи, основний вид діяльності 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
Позивач, як платник податків, перебуває на податковому обліку у Головному управління ДПС у м. Києві (Оболонський р-н м. Києва), зареєстрований платником ПДВ з 11 лютого 2010 року, взятий на облік як суб`єкт зовнішньоекономічної діяльності, облікова картка від 26 січня 2011 року №100/2012/0004068, обліковий номер UA10036872320.
На підставі наказу Київської митниці Держмитслужби від 20 травня 2021 року №142 проведена документальна невиїзна перевірка ТОВ "ІГІС 2003" дотримання вимог законодавства України з питань митної справи в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування сплати митних платежів, обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за митними деклараціями, за результатами якої складено акт від 09 червня 2021 року №24/21/7.8-19-01/36872320, яким встановлено порушення:
- вимог ч. 1 ст. 16 Протоколу І "Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністрування співробітництва" до Угоди про асоціацію між Україною та ЄС, ч. 1 ст. 15 Доповнення І "Щодо визначення поняття "походження товарів" і методів адміністрування співробітництва" до Регіональної конвенції, ч. 1 ст. 257, Митного кодексу України від 13 березня 2012 №4495-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 920450,90 грн;
- вимог п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 184090,19 грн.
ТОВ "ІГІС 2003" подано до Київської митниці Держмитслужби заперечення від 14 червня 2021 року №б/н на акт документальної невиїзної перевірки від 09 червня 2021 року №24/21/7.8-19-01/36872320.
Київською митницею Держмитслужби листом від 23 червня 2021 року №7.8-1/19/11/12634 заперечення позивача на акт документальної невиїзної перевірки від 14 червня 2021 року залишено без задоволення.
29 червня 2021 на підставі висновків акту перевірки від 09 червня 2021 року №24/21/7.8-19-01/36872320 Київською митницею Держмитслужби прийнято податкові повідомлення-рішення №0000038/7.8-19-01 та №0000039/7.8-19-01.
Рішенням державної митної служби України про результати розгляду скарги від 03 вересня 2021 року №08-1/10-06/13/8332 частково задоволено скаргу ТОВ "ІГІС 2003" від 13 липня 2021 року, зменшено суму грошового зобов`язання, зазначено про необхідність Київській митниці прийняття нових податкових повідомлень-рішень про визначення суми грошових зобов`язань за МД від 02 липня 2019 року №UA100110/2019/176831 та від 21 жовтня 2019 року №UA101010/2019/804229.
На підставі висновків акту перевірки від 09 червня 2021 року №24/21/7.8-19-01/36872320 та рішення про результати розгляду скарги від 03 вересня 2021 року №08-1/10-06/13/8332, Київською митницею Держмитслужби прийнято нові податкові повідомлення-рішення від 09 вересня 2021 року:
- №0000029/7.8-19-01, яким донараховано платіж - мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності у розмірі 183565,09 грн, яким встановлено порушення вимог положень ч. 1 ст. 16 Протоколу №1 "Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва" до Угоди про асоціацію між Україною та ЄС, ч. 1 ст. 15 Доповнення І "Щодо визначення поняття "походження товарів" і методів адміністрування співробітництва", ч. 1 ст. 257 МК України;
- №0000030/7.8-19-01, яким донараховано платіж - податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів у розмірі 36713,02 грн, яким встановлено порушення вимог положень п. 190.1 ст. 190 ПК України.
Вважаючи протиправними оскаржувані податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з позовом.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що декларації про походження, складені експортером "Lihel Оу" на інвойсах від 20 червня 2019 року №921640 та від 11 жовтня 2019 року №922565, фактурна вартість яких перевищує 6000 євро, була зроблена експортером у несанкціонованому порядку, всупереч вимогам Доповнення І до Регіональної конвенції та Протоколу І до Угоди Про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, оскільки оформлені раніше дати отримання експортером статусу уповноваженого (затвердженого) експортера. 
Також зазначив про те, що позивачем не надано доказів, щодо звернення до митного органу з приводу внесення змін до графі 4 МД в частині подання оригінальних сертифікатів з перевезення EUR.1. Крім того, подані сертифікати з перевезення товару EUR.1 від 17 липня 2020 року FI №В 017889 та FI №В 017888 не спростовують факт отримання преференцій за недостовірними відомостями, а саме відсутність права, на момент оформлення митних декларацій, у експортера "Lihel Оу" складати декларації про походження як уповноважений (затверджений) експортер.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів (ч. 1).
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (ч. 2).
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України (ч. 3).
Відповідно до ч. 5 ст. 280 МК України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Згідно з ч. 1 ст. 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Відповідно до ст. 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару (ч. 1).
Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом подання оригіналів документів про походження товару (країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації).
Відповідно до ст. 44 МК України для підтвердження країни походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати оригінали документів про походження такого товару (ч. 1).
У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару заявляється (декларується) митному органу в обов`язковому порядку (подається обов`язково) лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в митного органу є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України (ч. 2). 
Згідно з ч. 3 ст. 44 МК України у разі ввезення товару на митну територію України сертифікат про походження товару подається обов`язково:
1) на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України;
2) на товари, щодо ввезення яких в Україну застосовуються кількісні обмеження (квоти) або заходи, вжиті органами державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності в межах повноважень, визначених законами України "Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту", "Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту", "Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну", "Про зовнішньоекономічну діяльність";
3) якщо це передбачено законами України та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Отже МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифні преференції) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування відповідно ч. 1 ст. 281 МКУ для операцій з ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено міжнародні договори.
Як встановлено судом першої інстанції, між ТОВ "ІГІС 2003" як Дистриб`ютером та нерезидентом "Lihel Ltd; (Mankimiehentie 21 FIN-02780 Espoo, Фінляндія) укладена дистриб`ютерська угода від 01 листопада 2011 року, предметом якої є дистриб`юція різних компонентів, які в основному використовуються в мясопереробній галузі. Всі продукти продані Дистриб`ютору, продаються і поставляються з Saue (Естонія). Умови поставки продукції EXW FI м. Еспо, згідно з Incoterms.
Підприємство - експортер зазначений в дистриб`юторській угоді від 01 листопада 2011 року №б/н як "Lihel Ltd", в товаросупровідній документації (пакувальний лист, рахунок-фактура. автотранспортна накладна, копія митної декларації країни відправлення) зазначається як "Lihel Оу".
ТОВ "ІГІС 2003" здійснено митне оформлення відповідних партій товару за митними деклараціями від 02 липня 2019 року №UA100110/2019/176831 та від 21 жовтня 2019 року №UA101010/2019/804229, який поставлений експортером "Lihel Оу", як товар, що походить з країни Європейського Союзу, та заявлена преференція "410" на підставі документів, наданих даним експортером, а саме оригіналів інвойсів декларації від 20 червня 2019 року №921640 та від 11 жовтня 2019 року №922565, складених експортером - "Lihel Оу", в яких зазначено: країна походження - Естонія, експортер продукції, на яку поширюється дія цього документа заявляє, що за винятком випадків, коли чітко зазначено інше, ці товари мають преференційне походження від Європейського Союзу - Естонії.
Для підтвердження заявленої країни походження товарів та застосування преференції по сплаті ввізного мита з кодом пільги 410 під час митного оформлення ТОВ "ІГІС 2003" в графі 44 МД за кодом документа 7012 зазначено інвойси від 20 червня 2019 року №921640, від 11 жовтня 2019 року №922565, фактурна вартість яких перевищує 6000 євро, з текстом декларації походження, складених уповноваженим (затвердженим) експортером із номером авторизації (митний дозвіл) уповноваженого експортера FI0689418-0.
Законом України "Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони" від 16 вересня 2014 року №1678-VІІ ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27 червня 2014 року (далі - Угода). 
Згідно з ст. 26 ч. 1 глави 1 розділу IV Угоди положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. 
Для цілей цієї Глави "походження" означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди ("Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва").
Відповідно до п. 1 ст. 29 ч. 2 глави 1 розділу IV Угоди, кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.
Частиною 1 ст. 2 розділу 2 Протоколу І до Угоди встановлено, що з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу: 
(a) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу; 
(b) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 розділу 5 Протоколу І до Угоди про асоціацію, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: 
(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або 
(b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.
Стаття 28 Протоколу І до Угоди про асоціацію встановлює, що до складу документації, зазначеної в статтях 17(3) і 22(3) цього Протоколу, використовуваної для підтвердження того, що товари, вказані в сертифікаті з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу, можуть входити, inter alia, такі документи: 
(a) прямі свідчення процесів, виконаних експортером чи постачальником для отримання розглядуваного майна, що містяться, наприклад, у його обліковій документації чи у міжнародній системі обліку; 
(b) документи, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни; 
(c) документи, що підтверджують обробку матеріалів у Європейському Союзі або Україні, видані чи складені в ЄС або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни; 
(d) сертифікати з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні згідно з цим Протоколом; 
(e) належні свідчення про обробку, виконану з межами Європейського Союзу або України згідно з положеннями статті 12 даного Протоколу, які підтверджують, що вимоги цієї статті були виконані.
Відповідно до ст. 22 розділу V Протоколу І до Угоди, декларація інвойс, зазначена в статті 16(1)(b) цього Протоколу, може бути складена: 
(a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, або 
(b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.
Декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.
Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.
Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами.
Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав. Проте затверджений експортер у розумінні статті 23 цього Протоколу не повинен підписувати такі декларації, якщо він надав митним органам країни експорту письмове зобов`язання нести повну відповідальність за всі декларації інвойс, у яких він зазначений, так, ніби вони підписані ним власноручно.
Декларація інвойс може бути складена експортером тоді, коли товари, яких вона стосується, експортуються, або після експортування за умови подання цієї декларації в країні імпорту не пізніше ніж протягом двох років після імпортування товарів, яких вона стосується декларація інвойс.
Згідно з ст. 1 Рішення підкомітету Україна - ЄС з питань митного співробітництва від 21 листопада 2018 року №1/2018, Протокол 1 до Угоди про асоціацію замінено текстом, викладеним у Додатку до цього Рішення.
Відповідно до залученої до такого Рішення підкомітету ст. 1 Протоколу І щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва, з метою імплементації Угоди про асоціацію застосовуються Доповнення I і відповідні положення Доповнення II до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.
Згідно з Законом України "Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження" від 08 листопада 2017 року №2187-VIII, Україна приєдналась до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, яка встановлює положення про походження товарів, що продаються згідно із відповідними угодами, укладеними між Договірними Сторонами.
Частиною 1 ст. 15 Доповнення І до Регіональної конвенції встановлено, що товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження: 
(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а; 
(b) сертифікат з перевезення товару EUR-MED, зразок якого наведений у Додатку III b; 
(c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься "декларацією походження" або "декларацією походження EUR-MED" ), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у Додатку IV a і b.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Доповнення І до Регіональної конвенції, сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Доповнення І до Регіональної конвенції, декларація про походження або декларація про походження EUR-MED, зазначена в статті 15(1)(c), може бути складена: 
(a) уповноваженим експортером відповідно до положень Статті 23, або 
(b) експортером на будь-яку партію товару, що складається з однієї або більше одиниць упаковки, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.
Статтею 23 Доповнення І до Регіональної конвенції визначено, що підтвердження про походження є дійсним протягом чотирьох місяців з дати видачі в Договірній стороні-експортері та у зазначений період має бути подане до митних органів країни імпорту.
Підтвердження про походження, що подаються до митних органів Договірної сторони-імпортера пізніше кінцевої дати подання, вказаної в пункті 1 цієї Статті, можуть бути прийняті з метою застосування преференційного режиму, якщо вони не були подані до встановленої кінцевої дати через виняткові обставини.
В інших випадках несвоєчасного подання митні органи Договірної сторони-імпортера можуть прийняти підтвердження походження, якщо імпортовані товари були представлені раніше вказаної кінцевої дати.
Згідно з ст. 24 Доповнення І до Регіональної конвенції підтвердження походження повинні подаватися до митних органів Договірної сторони-імпортера згідно з чинним порядком цієї країни.
Як встановлено судом першої інстанції, з метою підтвердження походження товарів для застосування преференційного режиму оподаткування ввізним митом під час митного оформлення позивачем як декларантом було надано митному органу декларації-інвойси від 20 червня 2019 року №921640, від 11 жовтня 2019 року №922565, фактурна вартість яких перевищує 6000 євро, з текстом декларації походження, складених уповноваженим (затвердженим) експортером "Lihel Оу" із номером авторизації (митний дозвіл) уповноваженого експортера FI0689418-0.
Частиною 1 ст. 45 МК України визначено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.
Статтею 31 Доповнення І до Регіональної конвенції передбачено, що з метою належного застосування Конвенції Договірні Сторони повинні допомагати один одному через компетентні митні організації у перевірці достовірності підтверджень походження товарів та правильності інформації, що міститься в документах.
Відповідно до ст. 32(1) Доповнення І до Регіональної конвенції подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог Конвенції.
Отже Конвенція передбачає перевірку підтверджень походження товарів як у довільному порядку (вибіркова перевірка), так і при наявності обґрунтованих сумнівів.
Перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь- яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.
Відповідно до ст. 32(5) Доповнення І до Регіональної конвенції митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам Конвенції.
Статтею 352 МК України встановлено, що отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, можуть використовуватись як матеріали Для підготовки висновків за результатами перевірок.
Судом першої інстанції встановлено, що з метою перевірки достовірності та правильності інформації, що міститься в деклараціях про походження, складених експортером "Lihel Оу" на інвойсах від 20 червня 2019 року №921640 та від 11 жовтня 2019 року №922565, фактурна вартість яких перевищує 6000 євро, Київською митницею направлено запит від 15 листопада 2019 року №4489/8/26-70-19-03 до уповноваженого органу Республіка Фінляндія.
Уповноваженим органом Республіки Фінляндія листом від 07 вересня 2020 року №Н280/03.06.05.02/2020 проінформовано Держмитслужбу щодо відсутності у експортера "Lihel Оу" (Фінляндія) статусу уповноваженого (затвердженого) експортера, у зв`язку з чим декларації про походження, складені експортером "Lihel Оу" на інвойсах від 20 червня 2019 року №921640 та від 11 жовтня 2019 року №922565 не можуть бути прийняті в якості підтвердження походження товарів. Однак, за результатами перевірки товари відповідають вимогам преференційних правил походження ЄС пан-євро-середземноморськогої угоди та їх можна вважати фінськими преференційними товарами.
Також уповноважений орган Республіки Фінляндія листом від 27 січня 2021 року №б/н поінформовано Держмитслужбу, що компанія "Lihel Оу" отримала статус уповноваженого (затвердженого) експортера 14 січня 2020 року з номером авторизації (митний дозвіл) FI/385/2020.
Враховуючи встановлені обставини, при поданні митних декларацій від 02 липня 2019 року №UA100110/2019/176831, від 21 жовтня 2019 року №UA100110/2019/804229 позивачем було надано інвойси складені експортером "Lihel Оу" від 20 червня 2019 року №921640 та від 11 жовтня 2019 року №922565, фактурна вартість яких перевищує 6000 євро, що не відповідає вимогам Доповнення І до Регіональної конвенції та Протоколу І до Угоди Про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, оскільки оформлені раніше дати отримання експортером статусу уповноваженого (затвердженого) експортера.
Стосовно доводів апелянта про те, що ТОВ "ІГІС 2003" митному органу було додатково сертифікати EUR.l від 17 липня 2020 року FI №В 017889 та FI №В 017888 на інвойси №922565 і №921640, в яких зазначено, що вони видані "ISSUED RETROSPECTIVELY", колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 18 Протоколу І до Угоди незважаючи на сказане в статті 17(7) цього Протоколу сертифікат з перевезення товару EUR.1 може у виняткових випадках бути виданий після експортування товарів, яких він стосується, якщо:
(a) він не був виданий під час експортування через помилки чи ненавмисний недогляд або через особливі обставини; або 
(b) було доведено перед митними органами, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 був виданий, але не прийнятий під час імпортування з технічних причин.
Разом з тим, доказів на підтвердження наявності обставин визначених ст. 18 Протоколу І до Угоди позивачем до суду не надано.
Посилання апелянта на обставину чинності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 від 17 липня 2020 року не спростовує обставину неподання таких сертифікатів під час митного оформлення товарів.
Крім того, ст.ст. 257, 266 МК України визначено обов`язок декларанта здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого МК України, та сплати митних платежів.
Частиною 1 ст. 295 МК України визначено, що митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до МК України, ПК України та інших законів України покладається на митні органи.
Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, визначено графи митної декларації, які заповнюються декларантом самостійно. Зокрема, графи 31, 34, 36, 44 та 47, в яких наводяться опис товару, зазначається країна походження, код преференції, перелік документів та відомості про нарахування митних платежів, заповнюються декларантом.
Частиною 1 ст. 17 Протоколу І до Угоди передбачено, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником, а відповідно до частини 3 цієї статті експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR.1-МЕD, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR.1-МЕD, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції.
Отже, декларант самостійно вносить до митної декларації зазначені відомості та з моменту прийняття митної декларації до митного оформлення несе юридичну відповідальність за недостовірність таких відомостей.
Частиною другою ст. 269 МК України визначено, що внесення змін до митної декларації, прийнятої митним органом, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем не надано доказів звернення до митного органу з приводу внесення змін до митної декларації в частині подання оригінальних сертифікатів з перевезення EUR.1. Крім того, подані сертифікати EUR.1 не спростовують обставину отримання позивачем преференцій на підставі інвойсів про походження, які експортер "Lihel Оу", як уповноважений (затверджений) експортер не мав права складати.
Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. 
Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІГІС 2003" залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку