Справа №705/6110/25
2-а/705/86/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого судді Піньковського Р.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
У С Т А Н О В И В: 
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 25.09.2025 за №1325.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 №1325 від 25.09.2025, яка була отримана ОСОБА_1 29.09.2025, його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі – 20000,00 грн за порушення вимог ч.3 ст.210 КУпАП України. Визначаючи таку суму штрафу, ІНФОРМАЦІЯ_3 послався на те, що ОСОБА_1 вже притягували до адміністративної відповідальності постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 №114 від 06.11.2024 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП України. 
ОСОБА_1 повністю не погоджується з постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 №1325 від 25.09.2025. 
Як вбачається з спірної постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №1325 від 25.09.2025, в ній відсутні пояснення та заперечення які надавав ОСОБА_1 працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 під час розгляду адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 за результатами яких було складено дану постанову. 
Як під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду адміністративної справи ОСОБА_1 заперечуючи проти накладення на нього штрафу вказував на те, що ним не порушувались правила військового обліку. Про данні обставини достеменно відомо відповідачу. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 є учасником судових справ про бездіяльність відповідача щодо не надання ОСОБА_1 відстрочки від призову, оскільки його батько має 2-гу групу інвалідності та потребує стороннього догляду, а також оскарження ним адміністративного штрафу. 
Також відповідачу достеменно відомо, що ОСОБА_1 неодноразово до 30.04.2025 самостійно з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також Відповідачу достеменно відомо, що ОСОБА_1 своєчасно, у відповідності до вимог закону оновив свої військово-облікові данні. 
В постанові №1325 Відповідач спотворює інформацію, і наводить неправдиві данні про те, що ОСОБА_1 взятий на облік військовозобов`язаних 22.04.2025 року та перебуває в картотеці «Вільні залишки». Також Відповідачу достеменно відомо, до ОСОБА_1 неодноразово, до 30.04.2025 року, самостійно з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином окрім посилань на численні норми закону, Відповідач не наводить конкретних порушень які вчинив ОСОБА_1 з зазначення строку їх виконання, що окремо свідчить про безпідставність та необґрунтованість Постанови №1325 від 25.09.2025 року. 
Також ОСОБА_1 неодноразово повідомлялось уповноважену особу ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 №114 від 06.11.2024 року якою на нього було накладено штраф в розмірі 17000,00 грн була ним оскаржена до Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Ухвалою суду від 13.12.2024 року було відкрите провадження у справі №705/6380/24 і про дану обставину ІНФОРМАЦІЯ_4 достеменно відомо, оскільки вони також отримали цю ухвалу в електронному суді. 
Враховуючи вище викладене, ОСОБА_1 не порушував вимоги ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. 
Уповноважена особа ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначаючи розмір штрафу в сумі 20000,00 грн, в зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_1 раніше складалась постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 №114 від 06.11.2024 року, незважаючи на повідомлення про її оскарження в суді та відсутності остаточного рішення щодо даних обставин, та обізнаність Відповідача як учасника цієї справи про вищезазначені факти - свідчить про упередженість в рішеннях Відповідача. 
Такі дії свідчать про порушення загальнолюдських цінностей визначених ст.62 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, доки його вину не буде доведено в законному порядку і не буде встановлено обвинувальним вироком суду. 
Це означає, що презумпція невинуватості є фундаментальним принципом: людина вважається невинуватою, поки її вина не буде доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь особи. 
В порушення вище зазначених принципів, під час розгляду адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 , Відповідач послався на постанову яка була оскаржена. 
Статтею 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом. 
Більш того, рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.09.2025 року у справі №705/6380/24, заява ОСОБА_1 була задоволена і судом було скасовано постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 №114 від 06.11.2024 року, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення визначеного ст.210-1 КУпАП України. 
Також Відповідачем не було враховано, хоча на це неодноразово звертав увагу ОСОБА_1 стосовно того, що на момент складання постанови №1325, закінчився строк притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Так, в постанові №1325 зазначено, що ОСОБА_1 знаходиться в активному розшуку з 30.04.2025 за не уточнення вчасно облікових даних (ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). 
Таким чином, на думку Відповідача адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_1 30.04.2025. Звертає увагу на те, що оголошення Відповідачем 30.04.2025 року ОСОБА_1 в розшук свідчить про зловживання правом, що полягає в будь який час, без будь якого фактичного обґрунтування оголошувати особу в розшук. 
ОСОБА_1 своєчасно оновив свої військово облікові данні та не отримував жодних повідомлень про вчинення ним адміністративного правопорушення. Пунктом 12 Розділу «Оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» Інструкції визначено, що відповідно до частини першої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення. 
Відповідно до частини сьомої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Враховуючи те, що Відповідач виявив «порушення» ОСОБА_1 правил військового обліку 30.04.2025 року, в наслідок чого оголосив ОСОБА_1 в розшук, станом на дату складання Постанови №1325 від 25.09.2025 року минув трьох місячний строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Встановлення даної обставини є самостійною та достатньою підставою для закриття провадження у адміністративній справі. 
Незважаючи на вищезазначені імперативні вимоги закону, Відповідач в порушення вимог закону, наклав на ОСОБА_1 адміністративний штраф. 
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. 
Враховуючи викладене, просить суд скасувати постанову №1325 від 25.09.2025, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 20000,00 гривень, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 – закрити.
Також, просить стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, а саме сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн.
Ухвалою судді відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву. 
Станом на день розгляду справи відповідач, який отримав ухвалу суду про відкриття провадження, відзив або зустрічну позовну заяву не подав.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із вимогами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За приписами ст. ст. 72, 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. 
Судом встановлено, що т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_3 винесено постанову №1325 від 25 вересня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , накладено стягнення у виді штрафу в сумі 20000 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.
Відповідно до постанови №1325 від 25.09.2025, ОСОБА_1 19.09.2025 близько 12 години 00 хвилин самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет №4/1 за отриманою 02.09.2025 повісткою в старостаті с.Гереженівка Уманського району Черкаської області для уточнення військово-облікових даних та з`ясування обставин перебування в розшуку. Згідно даних з АІТС «Оберіг» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , взятий на облік військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 30.04.2025 року на підставі розпорядження А 4583 №502/2/1/7/1584 від 22.04.2025 року, перебуває у картотеці «Вільні залишки» та підкартотеці «Підлягають призову на військову службу під час мобілізації», військово-лікарська комісія відсутня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Знаходиться в активному розшуку з 30.04.2025 року за не уточнення вчасно облікових даних (ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.9 ст.1, ст. 22, 27, 28, 33-37, 39 Закону, постанови КМУ №1487 від 3012.2022 ОСОБА_1 є військовозобов`язаним і повинен перебувати на військовому обліку військовозобов`язаних за задекларованим місцем проживання роботи, навчання, також у встановлені строки звіряти свої облікові дані.
Вказані вимоги ОСОБА_1 не виконав, в особливий період воєнний стан на облік військовозобов`язаних не став, за отриманням військово-облікового документу не звертався, військо-лікарську комісію не проходив, відомості про свої військово-облікові дані не подавав.
ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності - постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 №114 06.11.2024 року накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень.
Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу 3 ч.1, ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», ч.1-3,10 ст.10, п.2) ч.1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» п.п.1 п.1, п.п.4 п.1, пп.8 п.1, п.п.10 п.1, пп.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року(додаток №2), під час дії особливого періоду, воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та під час дії Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 та Указу Президента України №65/2022 зі змінами та доповненнями, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.210 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №1325 від 19.09.2025, складеного оператором мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_1 , який притягався до адміністративної відповідальності постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 №114 від 06.11.2024 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, 19.09.2025 року близько 12 години 00 хвилин самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет №4/1 за отриманою 02.09.2025 року повісткою в старостаті с.Гереженівка Уманського району Черкаської області для уточнення військово-облікових даних та з`ясування обставин перебування в розшуку.
Згідно даних з АІТС «Оберіг» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , взятий на облік військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 30.04.2025 року на підставі розпорядження А 4583 №502/2/1/7/1584 від 22.04.2025 року, перебуває у картотеці «Вільні залишки» та підкартотеці «Підлягають призову на військову службу під час мобілізації», військово-лікарська комісія відсутня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Знаходиться в активному розшуку з 30.04.2025 року за не уточнення вчасно облікових даних (ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Не проходження військово-лікарської комісії, не уточнення (не оновлення) облікових даних та не перебування військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 належним чином на військовому обліку є порушенням військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 належним чином на військовому обліку є порушенням правил військового обліку визначених абзацем 3 ч.1, ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», ч.1-3,10 ст.10, п.2) ч.1 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» п.п.1 п.1, п.п.4 п.1, пп.8 п.1, п.п.10 п.1, пп.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року(додаток №2), під час дії особливого періоду, воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та під час дії Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 та Указу Президента України №65/2022 зі змінами та доповненнями. В таких діях військовозобов`язаного ОСОБА_1 виявлені ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.
Відповідно до скріншоту з реєстру «Оберіг» стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дані оновлені о 21 годині 46 хвилин 14 червня 2024 року.
Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.09.2025 - постанова №114 від 06.11.2024 року винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень скасована. Провадження по адміністративній справі закрито відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до рішення Черкаського адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_7 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено воєнний стан, який станом на час розгляду справи продовжений до 05.11.2025.
Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 оголошено проведення загальної мобілізації.
Правове регулювання відносин між державою та громадянами України в зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022.
За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.
Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
В частинах 1-3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вказано, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України; військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до пп.4 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначених у Додатку №2 постанови КМУ №1487 від 30.12.2022 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово- лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах- за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.
Відповідно до пп.8 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів - у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7.1 частини першої статті 7 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Відповідно до пп.10 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів - звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.
Пунктом 74 вказаного Порядку встановлено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Отже, проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність, однак військовозобов`язаний може пройти ВЛК на збірних пунктах районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я, але за наявності направлення на військово-лікарську комісію.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 року затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок №1487) та додаток 2 до Порядку №1487 - Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі – Правила військового обліку).
Пункт 1 Правил військового обліку визначає обов`язки призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 3 Правил військового обліку установлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені в Законі №1951-VIII.
Статтею 1 Закону №1951-VIII визначено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 Закону №1951-VIII основними засадами ведення Реєстру є: обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повнота та актуалізація відомостей Реєстру.
Згідно з частиною восьмою статті 5 Закону №1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Частиною дев`ятою статті 5 Закону №1951-VIII передбачено, що органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону №1951-VIII до Реєстру заносяться та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості про призовників, військовозобов`язаних та резервістів: 1) персональні дані; 2) службові дані.
У свою чергу пункт 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII передбачає, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
До Реєстру вносяться дані саме про притягнення до відповідальності за порушення правил обліку.
Згідно ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку вчинене в особливий період. 
Відповідно приписів ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 7 КУпАП, встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. 
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. 
Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. 
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Постановою №1325 від 26.08.2025 року ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, оскільки позивач в особливий період воєнний стан на облік військовозобов`язаних не став, за отриманням військово-облікового документу не звертався, військо-лікарську комісію не проходив, відомості про свої військово-облікові дані не подавав.
Також в постанові значено, що ОСОБА_1 не оновив військово-облікові дані вчасно, зазначене спростовується даними, що містяться у за стосунку « ІНФОРМАЦІЯ_8 », доступ до яких має ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час винесення постанови посадовою особою, яка здійснювала розгляд справи не враховано, що приміткою до ст. 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Разом із цим, судом встановлено, що під час винесення постанови №1325 від 26.08.2025 ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 не зазначено підстав, які б вказували на наявність обов`язку ОСОБА_1 проходження ВЛК, оскільки відсутнє відповідне направлення, видане ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім цього, в даній постанові відсутнє будь-яке обґрунтування того, яким чином не проходження ВЛК стосується порушення військовозобов`язаним правил військового обліку, адже саме за такі дії його притягнуто до відповідальності. 
Крім того, як свідчать дані витягу з застосунку «Оберіг», ОСОБА_1 оновив свої військово облікові дані вчасно, а саме 14.06.2024, тобто з дотриманням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX.
Дані обставини стороною відповідача не спростовані та будь-яких заперечень на них до суду надано не було.
З аналізу досліджених в ході судового розгляду доказів суд приходить висновку, що уповноваженою службовою особою відповідача при прийнятті рішення про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не було дотримано вимог КУпАП.
Таким чином, за наявності вказаних недоліків та суперечностей, які містяться в матеріалах справи та є взаємовиключними, встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП,а отже винесення постанови №1325 від 25.09.2025 та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є передчасним та необґрунтованим.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності, не було надано належних та допустимих доказів, які спростовують наведені позивачем обставини та встановлені судом фактичні дані, щодо відсутності ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП. 
За вказаних обставин в діях ОСОБА_1 , які прийняті до уваги службовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 при винесенні оскаржуваної постанови, як підстав для притягнення до відповідальності, не міститься достатніх ознак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.
У ч.1 ст.8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1ст.129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 КАС України).
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За встановлених обставин суд дійшов висновку, що постанова №1325 від 25.09.2025 відносно ОСОБА_1  підлягає скасуванню з одночасним закриттям справи про адміністративне правопорушення.
Щодо вимоги про стягнення витратна професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну допомогу не підлягають до стягнення, оскільки позивачем не надано доказів понесених витрат на правову допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн, який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись, ст. ст. 7, 9, 251, 268, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 268, 286 КАС України, суд – 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов задовольнити. 
Постанову №1325 у справі про адміністративне правопорушення від 25.09.2025, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП – скасувати. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП – закрити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складене 28.11.2025.

Суддя: Р. В. Піньковський