Справа № 387/689/26 
Номер провадження по справі 3/387/213/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року      селище Добровеличківка

Суддя Добровеличківського районного суду Кіровоградської області Солоненко  Т. В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з ВП №2 (с-ще Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області відносно
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Перчунове Добровеличківського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
У С Т А Н О В И В :
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №487467 від 22.04.2026, ОСОБА_1 09.04.2026 близько 20:00 в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство відносно своєї тітки ОСОБА_2 , а саме дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її адресу грубою брутальною лайкою.
ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 15.05.2026 та 05.06.2026 не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином- засобами поштового зв`язку. Проте, поштовий конверт повернувся на адресу суду без вручення з відміткою відділення поштового зв`язку "Адресат відсутній за вказаною адресою". Судом здійснювалися виклик  ОСОБА_1 шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Потерпіла  ОСОБА_2 15.05.2026 подала до суду пояснення, в яких зазначила, що внаслідок дій ОСОБА_1 їй було завдано моральної шкоди, що негативно вплинуло на її стан здоров`я. Зазначила, що ОСОБА_1 вона не пробачила. 
Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 цього Кодексу, не належать до переліку справ, при розгляді яких є обов`язковою присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, неявка  ОСОБА_1 у судове засідання не є перешкодою для проведення розгляду даної справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, відповідно до положеньст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступного.
У відповідності до вимог ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов`язковому порядку має бути з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.
Відповідно до відомостей, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення дії  ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Разом з тим, дана норма Закону передбачає адміністративну відповідальність за вчинення особою домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до п.п.3, 4, 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Із матеріалів справи вбачається, що потерпіла  ОСОБА_2 є тіткою ОСОБА_1 , однак доказів того, що вони спільно проживають однією сім`єю, ведуть спільний побут, мають взаємні права та обов`язки, матеріали справи не містять. Також відсутні належні та допустимі докази того, що на правовідносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 поширюється дія ЗУ "Про запобігання та протидію домашнього насильству".
Таким чином, оскільки тітка ОСОБА_1 — ОСОБА_2 — не проживає разом із племінником та не має з ним спільного побуту, то відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України вона не вважається членом його сім`ї. Тому факт домашнього насильства не знайшов свого підтвердження, оскільки не доведено факту спільного сімейного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене, в його сукупності, суд дійшов висновку, що справу про адміністративне правопорушення слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1  події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП України.
На підставі зазначеного, керуючись ст.62 Конституції України, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Таїсія СОЛОНЕНКО