Справа №345/85/26 
Провадження № 2/345/718/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.05.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Якиміва Р.В.,
з участю секретаря Гладенької Л.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзвязку в залі Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, третя особа: Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Львівська обласна прокуратура про звільнення майна з-під арешту,
за участю представника позивача адвоката Бойка Р.Б.,
прокурора Пташинської-Коноваленко О.С.,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
представника третьої особи Куйбіди О.І.,

ВСТАНОВИВ:

що ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком від 02.03.2010 Миколаївський районний суд Львівської області засудив її сина, ОСОБА_3 , за ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі строком п`ять років з конфіскацією майна. На час ухвалення цього вироку ОСОБА_3 належала 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 , яку набуто у власність на підставі свідоцтва про право власності від 22.07.2008. Право власності зареєстровано 23.12.2008. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадщину за законом після його смерті прийняла ОСОБА_1 .. Листом від 27.05.2025 № 283/02-14 нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки існують зареєстровані обтяження, зокрема, арешти на все нерухоме майно ОСОБА_3 .. Листами від 27.02.2025 № 17598 і від 23.06.2025 № 60580 Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підтверджується, що виконавчі провадження, при здійсненні яких винесені вищевказані постанови, знищено. Відсутність діючих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_3 підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників. Спірні правовідносини не допускають правонаступництво, оскільки конфіскація майна не є грошовим зобов`язанням. 
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду,відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче провадження.
Ухвалою суду від 05.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою суду від 05.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Державної податкової служби України про закриття провадження у цивільній справі ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, третя особа: Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Львівська обласна прокуратура про звільнення майна з-під арешту.
Представник відповідача Державної податкової служби України подав відзив на позов у якому вказав, що позов не визнає, Головним УДПС в Івано-Франківській області не вживалися передбачені ПК України заходи щодо застосування обтяження на 1/3 частину конфіскованого майна, що належало ОСОБА_3 , отже відсутнє порушене право, свободи та інтереси з боку Відповідача. Активи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не перебувають в податковій заставі. Просить закрити провадження за даним позовом до Державної податкової служби України у зв`язку з відсутністю порушеного права з боку ДПС України, як наслідок відсутності предмета спору.
Представник Львівської обласної прокуратури подав суду письмові пояснення в якимх зазначив, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.01.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - прокурор Стрийської окружної прокуратури, про зняття арешту з нерухомого майна відмовлено. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24.03.2025 апеляційну скаргу представника позивача залишено без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.01.2025 залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 05.11.2025 рішення судів про відмову в задоволенні позову залишено без змін. Таким чином щодо обставин накладення на під ставності арешту на спірне майно судами встановлено преюдиційні факти, що мають значення для справи, що розглядається. Оскільки повернення виконавчого документу стягувану не є підставою для закінчення провадження, на момент смерті ОСОБА_3 вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 02.03.2010 в частині конфіскації майна не було виконано, позивачка є\ правонаступником померлого ОСОБА_3 , а тому вимоги позивачки про зняття арешту з 13 частини квартири по АДРЕСА_2 є передчасними та не підлягають задоволенню. 
Представник третьої особи Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подав суду письмові пояснення в яких зазначив, що 30.12.2016 виконавчий документ повернуто стягувачеві згідно п.4 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (стягував перешкоджає провадженю або не здійснює авансування витрат виконавчого провадження передбаченого ст.43 цього закону). Матеріали даного провадження знищено. Повторно на виконання до Відділу вказаний виконавчий документ не надходив. Враховуючи той факт, що боржник ОСОБА_3 помер, а позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем , то на неї переходять не тільки майнові права, а й обов`язки боржника, тобто обов`язок передати в дохід держави майно, яке підлягало конфіскації. Враховуючи, що виконавчий лист щодо конфіскації майна залишається невиконаним , вважає, що позов слід задоволити в частині зняття арешту з квартири АДРЕСА_3 , оскільки майно придбане боржником після набуття вироком законної сили в решті позову слід відмовити.
Представник позивачки адвокат Бойко Р.Б. в судовому засіданні позо підтримав, суду пояснив, що наявність спірних арештів перешкоджає позивачці оформити спадщину після смерті сина. Виконавчий лист в частині конфіскації майна протягом тривалого строку повторно не пред`являвся до виконання. Крім того, закінчився строк пред`явлення його до виконання. Записів в Єдиному реєстрі боржників щодо ОСОБА_3 немає. Просить задовольнити позов.
Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що Державна податкова служба України є неналежним відповідачем, оскільки у будь-яких матеріальних правовідносинах з позивачкою не перебуває і не порушує її прав. Арешти на майно ОСОБА_3 накладено не у зв`язку з податковим боргом. Питання зняття арештів слід вирішувати за правилами КПК України. У задоволенні позову просить відмовити.
Представник Львівської обласної прокуратури Пташинська-Коноваленко О.С. позовні вимоги не визнала. Пояснила суду, що боржник за виконавчим листом про конфіскацію майна може бути замінений. Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 02.03.2010 в частині конфіскації майна ОСОБА_3 не виконано. Його матір, яка прийняла спадщину, зобов`язана задовольнити претензії кредитора. У задоволенні позову просить відмовити.
Представник Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Куйбіда О.І. позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 підлягає конфіскації за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 02.03.2010. У задоволенні позову просить відмовити. 
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, дійшов до наступних висновків.
22 липня 2008 року Госпрозрахунковим відділом приватизації державного житла при управлінні житлово-комунального господарства Калуської міської ради видано свідоцтво про право власності, яким посвідчено, що квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних долях.
Право власності зареєстровано 23 грудня 2008 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Вироком від 02.03.2010 Миколаївський районний суд Львівської області засудив ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі строком п`ять років з конфіскацією майна.
У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спадщину за законом після його смерті прийняла ОСОБА_1 , позивачка у справі.
Листом від 27.05.2025 № 283/02-14 приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Хомин Н.Б. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки існують зареєстровані обтяження, а саме, арешти на все нерухоме майно ОСОБА_3 .
У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі № 214/2305/20.
Із наявної в матеріалах справи інформаційної довідки від 14.07.2025 № 435237100 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що арешти накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АА № 667553, винесеною 29.06.2010 Міським відділом ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції, і постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 18656155, винесеною 04.08.2015 головним державним виконавцем ВДВС Калуського МРУЮ Іванців Г.І. 
Калуська державна нотаріальна контора листом від 12.08.2025 вих № 433/01-16 повідомила, що постанова про арешт майна боржника ОСОБА_3 та оголошення заборони на його відчуження, серія АА № 667553, винесена 29.06.2010 міським відділом ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції не надходила до Калуської районної державної нотаріальної контори.
Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції Іванців Г.І. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену у виконавчому провадженні № 18656155 з примусового виконання виконавчого листа від 02.03.2010 № 1-33/10 Миколаївського районного суду Львівської області про конфіскацію майна ОСОБА_3 , накладено арешт на 1/3 частку трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_2 , що належить боржнику. 
30.12.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого листа №1-33/10, виданого 02.03.2010 року Миколаївським районним судом Львівської області про конфіскацію майна ОСОБА_3 , на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону України про «Про виконавче провадження» від 21.04.199 року (стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування).
Листами від 27.02.2025 № 17598 і від 23.06.2025 № 60580 Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підтверджується, що виконавчі провадження, при здійсненні яких винесені вищевказані постанови, знищено.
Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (на час завершення виконавчого провадження) виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачевіві якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. 
Зі змісту Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, до архіву органу державної виконавчої служби передаються лише завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) виконавчі листи та інші документи - протягом трьох років. 
Враховуючи, що виконавчі провадження знищено, то строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2025 року у cправі № 2/1522/11652/11 (провадження № 14-137цс24) зазначено: законодавець чітко передбачив два випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме:
- у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій);
- у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.
Законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження та у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків.
Повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника (за виключенням випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону № 1404-VIII)».
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;
10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відсутність актуального виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного вироку в частині конфіскації майна ОСОБА_3 підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників, яка долучена до матеріалів справи.
Крім того, представники відповідача і третіх осіб також не заперечували цієї обставини під час розгляду справи. 
Суд відхиляє аргумент представників третіх осіб про можливість правонаступництва, оскільки ними не надано суду доказів того, що судом вирішено питання про заміну боржника у виконавчому листі від 02.03.2010 № 1-33/10 Миколаївського районного суду Львівської області про конфіскацію майна ОСОБА_3 , а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Суд враховує, що прокуратурі протягом тривалого часу відомо про смерть ОСОБА_3 та повернення державною виконавчою службою без виконання виконавчого листа від 02.03.2010 № 1-33/10 Миколаївського районного суду Львівської області про конфіскацію майна ОСОБА_3 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією постанови Верховного Суду від 05.11.2025 у справі № 345/6246/24 за позовом ОСОБА_1 до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа - прокурор Стрийської окружної прокуратури, про зняття арешту з нерухомого майна.
У даній поставнові суд касаційної інстанції зазначив, що позивач не позбавлена права на звернення до суду з позовом до належного відповідача з правильно визначеним суб`єктним складом учасників справи відповідно до сформульованих позовних вимог та довести ті обставини, на які вона, зокрема, посилалася у позовній заяві.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У рішенні у справі «Фрессо і Руар проти Франції» (Fressoz and Roire v. France) ЄСПЛ зазначає, що «необхідність» будь-якого обмеження реалізації права завжди має бути обґрунтованою. Якщо такого мотивування немає, це є проявом свавілля держави. У зазначеному рішенні ЄСПЛ наголосив на неприпустимості свавільного втручання держави у права людини без нагальної на те потреби.
Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови, коли немає виконавчого провадження та майнових претензій з боку кредитора, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Подібного підходу притримується Верховний Суд у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21).
Стала судова практика свідчить про те, що має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
Судом встановлено обставини повернення стягувачу виконавчого листа №1-33/10, виданого 02.03.2010 року Миколаївським районним судом Львівської області про конфіскацію майна ОСОБА_3 , на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону України про «Про виконавче провадження» від 21.04.199 року з тих підстав, що стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування, на даний час виконавчі провадження відносно ОСОБА_3 знищені, тобто державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку, інші виконавчі провадження відносно ОСОБА_3 відсутні та сплив строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. За наявності вказаних обставин нескасований арешт на майно боржника протягом тривалого часу є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, яка є спадкоємцем боржника.
За таких обставин, вимоги позивачки про зняття арешту та заборони на відчуження накладеного Міським відділом ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АА №667553 від 29.06.2010 року та накладеного головним виконавцем ВДВС Калуського МРУЮ Іванців Г.І. постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 18656155 від 04.08.2015 року є підставним.
Керуючись ст. ст. 2,4,5,12,13,76-82,89,258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву задовольнити.
Зняти арешт з нерухомого майна, номер запису про обтяження 47035371(спеціальний розділ), реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 9981857, накладений Міським відділом ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія АА №667553 від 29.06.2010 року.
Зняти арешт з нерухомого майна, номер запису про обтяження 10705283(спеціальний розділ), накладений головним виконавцем ВДВС Калуського МРУЮ Іванців Г.І. постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 18656155 від 04.08.2015 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення оголошено о 13.30 год. 14.05.2026 року.

Суддя: