Справа № 185/3031/26
Провадження № 2/185/3975/26
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

16 червня 2026 року Павлоградский міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Гоцій А.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -
В С Т А Н О В И В
ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», у якому просив визнати виконавчий напис вчинений 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 80286, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 161 421,77 грн. таким, що не підлягає виконанню, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на його користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 98 177,84 грн. та судові витрати по справі. 
У обґрунтування позиву позивач зазначив, що згідно виконавчого напису № 80286 від 12.06.2021 року з нього стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №08348/0015XSGF від 20.12.2013 року. Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушеннями вимог чинного законодавства, оскільки кредитний договір нотаріально не посвідчений. Стягнуті з нього грошові кошти є безпідставно набутими, тому підлягають стягненню з відповідача на його користь.
Від представника відповідача надійшов відзив, в якому він зазначив, що кредитний договір на виконання якого було вчинено виконавчий напис, є дійсним та не містить будь-яких заборон використання позасудового способу захисту майнових прав кредитора. ТОВ «Дебт Форс» є правонаступником права вимоги первісного кредитора та є новим кредитором на підставі договору про відступлення права вимоги. Статус стягувача у виконавчому провадженні товариство набуло 03.04.2024 року – дати винесення приватним виконавцем постанови про заміну сторони виконавчого провадження. За цей період на користь ТОВ «Дебт Форс» надійшли грошові кошти на загальну суму 87 968,24 грн. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився. 
Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 80286 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №08348/0015XSGF від 20.12.2013 року в сумі 161 421,77 грн 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна від 15.12.2021року було відкрито виконавче провадження №67896424 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису. 
Згідно з вимогами ст. ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Приписами ст. 39 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється саме Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.
Згідно з вимогами ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, зокрема, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року 3 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. Даний Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
З аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Таким чином, можна дійти висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», передбачено, що для одержання виконавчого напису необхідно подати, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 січня 2019 року у справі № 910/13233/17, розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначила наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та не чинною постанову КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами".
У справі, що розглядається, на день вчинення виконавчого напису № 80286 від 12.06.2021 року, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений. 
Тому суд приходить до висновку про необхідність визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України викладений Верховним Судом у постановах від 06.03.2019 у справі №910/1531/18, від 28 січня 2020 року в справі № 910/16664/18.
Постановою приватного виконавця Макаренко А.С. у виконавчому провадженні №67896424 на підставі ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 202/16988/23 винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження від 03.04.2024 року: замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс».
Згідно відповіді приватного виконавця Макаренко А.С. від 23.02.2026 року № 120379, в межах виконавчого провадження № 67896424 з примусового виконання виконавчого напису № 80286 від 12.06.2021 року з позивача стягнуто грошові кошти в розмірі 109 170,82 грн., з яких: 98 177,84 грн. – в рахунок погашення боргу, 9 817 грн. – основна винагорода приватному виконавцю, 1 175,22 грн. – витрати виконавчого провадження. 
Позивачем не доведено, що грошові кошти в рахунок погашення боргу в розмірі 98 177,84 грн., які він просить стягнути з відповідача, були в повному обсязі отримані відповідачем.
Відповідач визнав, що за період з 04.04.2024 року по 11.02.2026 року з ОСОБА_1 на його користь у виконавчому провадженні № 67896424 були перераховані грошові кошти у загальному розмірі 87 968,24 грн., про що надав суду відповідну довідку від 04.05.2026 року № 1-6179 грн. 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд вважає, що оскільки відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням оспорюваного виконавчого напису, грошові кошти набуті відповідачем у виконавчому провадженні № 67896424 є безпідставно набутими і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 1212 ЦК України.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 98 177,84 грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 87 968,24 грн. 
В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. 
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 98 177,84 грн., при цьому позов підлягає задоволенню частково у розмірі 87 968,24 грн., що складає 89,6% від позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в на загальну суму 2662,4 грн. ( з яких: 1331,2 грн. – за немайнову вимогу, 1331,2 грн.– за майнову вимогу, 665,6 грн. - за заяву про забезпечення позову), тому з відповідача підлягає стягненню витрати на судовий збір в сумі 2 385,5 грн (2662,4 х 89,6% = 2 385,5).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,10,11-13,81,95,263-265ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В
Позов ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи: треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих грошових коштів – задовольнити частково.
Визнати виконавчий напис, вчинений 29 грудня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 80286 про стягнення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 161 421,77 грн., таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (ЄДРПОУ 43577608)на користь ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) безпідставно отримані грошові кошти в сумі 87 968 (вісімдесят сім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 24 копійки.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (ЄДРПОУ 43577608)на користь ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на судовий збір в сумі 2 385 (дві тисячі триста вісімдесят п`ять) гривень 50 копійок.
В іншій частині позовних вимог– відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя:		В. О. Головін