Справа № 555/813/26
Номер провадження 2/555/731/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

25 травня 2026 року м.Березне
Березнівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Собчука А.Ю.,
за участі секретаря судового засідання Оксенюк Ю.Ю.,
представника позивача, адвоката Гаврильчика М.А.,
представника відповідача Міщенка М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про зміну дати звільнення з роботи, -

В С Т А Н О В И В:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про зміну дати звільнення з роботи.
У позовній заяві позивач просив змінити дату його звільнення, зазначену в наказі Рівненської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» № 289-о/с від 19 березня 2026 року «Про звільнення з роботи», з 19 березня 2026 року на 28 березня 2026 року.
Позов мотивовано тим, що 27 жовтня 2021 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до Акціонерного товариства «Рівнегаз» слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування третього розряду.
01 березня 2024 року, у зв`язку з реорганізацією підприємства, позивача ОСОБА_1 було прийнято на роботу до Рівненської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» слюсарем з експлуатації та ремонту підземних газопроводів четвертого розряду служби КПО Березнівської дільниці Сарненського УЕГГ Рівненської філії.
Позивач ОСОБА_1 зазначає, що 12 серпня 2025 року з ним трапилася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої він отримав тілесні ушкодження, зокрема перелом верхньої кінцівки. З 13 серпня 2025 року він перебував на тимчасовій непрацездатності.
27 березня 2026 року позивач ОСОБА_1 отримав наказ Рівненської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» № 289-о/с від 19 березня 2026 року, яким його звільнено з посади з 19 березня 2026 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Позивач ОСОБА_1 вважає, що наказ у частині визначення дати звільнення видано з порушенням вимог законодавства, оскільки звільнення фактично проведено в період його тимчасової непрацездатності.
На підтвердження своїх доводів позивач ОСОБА_1 посилається на медичні висновки про тимчасову непрацездатність, згідно з якими у період з 13 серпня 2025 року по 27 березня 2026 року він перебував на лікарняному.
Надалі представник позивача — адвокат Гаврильчик М.А. подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив змінити дату звільнення ОСОБА_1 , зазначену в наказі № 289-о/с від 19 березня 2026 року, з 19 березня 2026 року на 30 березня 2026 року, оскільки 28 березня 2026 року припадає на суботу, а першим робочим днем після закінчення тимчасової непрацездатності є 30 березня 2026 року.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача — Рівненської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Міщенко М.І. — у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування заперечень, представник відповідача зазначив, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із відповідачем у період з 01 березня 2024 року по 19 березня 2026 року.
Наказом Рівненської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» № 289-о/с від 19 березня 2026 року ОСОБА_1 було звільнено з посади слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів четвертого розряду служби КПО Березнівської дільниці Сарненського УЕГГ Рівненської філії на підставі п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України — у зв`язку з нез`явленням на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд унаслідок тимчасової непрацездатності.
Представник відповідача вказує, що станом на 19 березня 2026 року тимчасова непрацездатність позивача тривала 218 календарних днів, тобто понад чотири місяці підряд.
Також представник відповідача зазначає, що захворювання позивача ОСОБА_1 не пов`язане з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, а тому роботодавець мав право розірвати трудовий договір на підставі п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Крім того, представник відповідача Міщенко М.І. заперечив проти заяви представника позивача про уточнення позовних вимог, зазначаючи, що така заява не передбачена ЦПК України та фактично є поданням окремого позову або зміною предмета позову.
Представник відповідача Міщенко М.І. в судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 08 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Після відкриття провадження у справі на адресу позивача надійшов відзив на позовну заяву.
07 травня 2026 року представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи з повідомленням / викликом сторін, посилаючись на необхідність повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема щодо періоду тимчасової непрацездатності позивача, дати його звільнення та документів, які мають значення для правильного вирішення спору.
Також 07 травня 2026 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, у якій просив змінити дату звільнення позивача з 19 березня 2026 року на 30 березня 2026 року.
12 травня 2026 року представник відповідача подав заперечення на заяву про уточнення позовних вимог, у яких просив відмовити у задоволенні такої заяви.
Крім того, представник відповідача подав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 07 травня 2026 року клопотання представника позивача — адвоката Гаврильчика М.А. про розгляд справи з повідомленням / викликом сторін було задоволено та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням / викликом сторін.
У судовому засіданні представник позивача, адвокат Гаврильчик М.А. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. 
Представник відповідача, Міщенко М.І. заперечив проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні.
Судом забезпечено сторонам можливість реалізувати процесуальні права, надати пояснення, заперечення та докази на підтвердження своїх правових позицій.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом установлено, що 27 жовтня 2021 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до Акціонерного товариства «Рівнегаз» слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування третього розряду.
01 березня 2024 року, у зв`язку з реорганізацією підприємства, позивача ОСОБА_1 було прийнято на роботу до Рівненської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» слюсарем з експлуатації та ремонту підземних газопроводів четвертого розряду служби КПО Березнівської дільниці Сарненського УЕГГ Рівненської філії.
12 серпня 2025 року позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Із матеріалів справи вбачається, що з 13 серпня 2025 року позивач ОСОБА_1 перебував на тимчасовій непрацездатності.
Наявними у справі медичними документами підтверджується, що тимчасова непрацездатність ОСОБА_1 тривала у період з 13 серпня 2025 року по 27 березня 2026 року включно, позивачем ОСОБА_1 надано медичні висновки про тимчасову непрацездатність № 1111-H45T-B44M-6PMX від 26.08.2025, № 1111-TKMM-HHHB-H9HK від 08.09.2025, № 1111-A9EH-TH9-928P від 22.09.2025, № 1111-672P-YKXP-Y47P від 06.10.2025, № 1111-2PCK-3MMC-PT22 від 29.10.2025, № 1111-8T68-A56T-E7A7 від 19.11.2025, № 1111-5C94-3867-TH4K від 03.12.2025, № 1111-BB4C-T464-X2E9 від 12.09.2025, № 1111-E3MX-T8PC-H956 від 23.12.2025, № 1111-2M17-H4ET-X9K4 від 13.01.2026, № 1111-MM35-5P6C-9E95 від 26.01.2026, № 1111-7KKM-8277-77EH від 06.02.2026, № 1111-4XCH-MPX5-HPAT від 20.02.2026, № 1111-A3E3-QKTK-95K6 від 06.03.2026, які у сукупності підтверджують перебування ОСОБА_1 на тимчасовій непрацездатності у період з 13.08.2025 по 27.03.2026..
Наказом Рівненської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» № 289-о/с від 19 березня 2026 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з 19 березня 2026 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України — у зв`язку з нез`явленням на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд унаслідок тимчасової непрацездатності.
Станом на дату видання наказу про звільнення — 19 березня 2026 року — позивач ОСОБА_1 продовжував перебувати на тимчасовій непрацездатності.
Період тимчасової непрацездатності позивача закінчився 27 березня 2026 року.
28 березня 2026 року припадає на суботу, тобто не є робочим днем за загальним режимом роботи.
Першим робочим днем після закінчення тимчасової непрацездатності позивача є 30 березня 2026 року.
Між сторонами виник спір щодо правильності визначення дати звільнення позивача у наказі № 289-о/с від 19 березня 2026 року.
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач ОСОБА_1 не оспорює саму підставу звільнення за п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, не заявляє вимог про поновлення на роботі чи скасування наказу про звільнення в цілому, а просить змінити дату звільнення, зазначену в наказі, з огляду на те, що звільнення проведено під час його тимчасової непрацездатності.
Норми права, які застосував суд
Згідно з ч.ч. 1–4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і диспозитивності. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.
Згідно зі ст.ст. 76–81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України справи, що виникають з трудових відносин, можуть розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у разі нез`явлення працівника на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд унаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи при певному захворюванні.
За працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.
Частиною 3 ст. 40 КЗпП України передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності, крім звільнення за пунктами 5 і 13 частини першої цієї статті, а також у період перебування працівника у відпустці, крім звільнення за пунктом 13 частини першої цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці, крім відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 сформулювала правовий висновок про те, що у разі порушення гарантії щодо недопущення звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності негативні наслідки такого порушення підлягають усуненню шляхом зміни дати звільнення, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності або відпустки.
Верховний Суд також виходить із того, що сам по собі факт звільнення працівника у період тимчасової непрацездатності за наявності законних підстав для припинення трудових відносин не завжди зумовлює поновлення працівника на роботі, а належним способом захисту може бути саме зміна дати звільнення.
Мотиви суду
Оцінюючи доводи сторін та подані докази, суд виходить із того, що у цій справі позивач ОСОБА_1 не ставить питання про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення в цілому або зміну формулювання підстави звільнення.
Позовні вимоги обмежені питанням зміни дати звільнення, зазначеної у наказі № 289-о/с від 19 березня 2026 року.
Суд бере до уваги доводи представника відповідача Рівненської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про те, що п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України допускає розірвання трудового договору з працівником у разі його нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд унаслідок тимчасової непрацездатності.
Також суд бере до уваги, що ч. 3 ст. 40 КЗпП України містить виняток із загальної заборони звільнення працівника у період тимчасової непрацездатності, зокрема щодо звільнення за п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Разом із тим на час видання оспорюваного наказу в Україні діяв воєнний стан, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню спеціальні положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
Частина 1 ст. 5 зазначеного Закону допускає звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період тимчасової непрацездатності, однак прямо визначає спеціальне правило щодо дати такого звільнення: датою звільнення має бути перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність.
Отже, наявність у роботодавця права на звільнення працівника за п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не звільняє роботодавця від обов`язку правильно визначити дату звільнення відповідно до спеціального закону, що регулює трудові відносини у період воєнного стану.
Судом установлено, що на дату видання наказу про звільнення № 289-о/с від 19 березня 2026 року позивач ОСОБА_1 перебував на тимчасовій непрацездатності. Ця обставина підтверджується матеріалами справи та сторонами не заперечується.
Документами про тимчасову непрацездатність, зокрема медичними висновками № 1111-H45T-B44M-6PMX від 26.08.2025, № 1111-TKMM-HHHB-H9HK від 08.09.2025, № 1111-A9EH-TH9-928P від 22.09.2025, № 1111-672P-YKXP-Y47P від 06.10.2025, № 1111-2PCK-3MMC-PT22 від 29.10.2025, № 1111-8T68-A56T-E7A7 від 19.11.2025, № 1111-5C94-3867-TH4K від 03.12.2025, № 1111-E3MX-T8PC-H956 від 23.12.2025, № 1111-2M17-H4ET-X9K4 від 13.01.2026, № 1111-MM35-5P6C-9E95 від 26.01.2026, № 1111-7KKM-8277-77EH від 06.02.2026, № 1111-4XCH-MPX5-HPAT від 20.02.2026 та № 1111-A3E3-QKTK-95K6 від 06.03.2026, підтверджується, що позивач перебував на тимчасовій непрацездатності до 27 березня 2026 року включно.
28 березня 2026 року є суботою, тобто вихідним днем. Першим робочим днем після закінчення тимчасової непрацездатності позивача є 30 березня 2026 року.
За таких обставин суд доходить висновку, що дата звільнення позивача ОСОБА_1 у наказі № 289-о/с від 19 березня 2026 року визначена неправильно, оскільки замість 19 березня 2026 року датою звільнення мав бути зазначений перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності, а саме 30 березня 2026 року.
Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що звільнення за п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не потребує зміни дати звільнення, оскільки ч. 3 ст. 40 КЗпП України передбачає виняток із заборони звільнення у період тимчасової непрацездатності.
Зазначена норма КЗпП України визначає можливість розірвання трудового договору за певною підставою, однак не скасовує спеціального правила ч. 1 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» щодо зазначення дати звільнення у період дії воєнного стану.
Суд також відхиляє доводи представника відповідача про те, що заява представника позивача про уточнення позовних вимог є фактично новим позовом.
Як у первісній позовній заяві, так і в заяві про уточнення позовних вимог позивач просить про один і той самий спосіб захисту — зміну дати звільнення, зазначеної у тому самому наказі № 289-о/с від 19 березня 2026 року.
Фактичні підстави позову залишилися незмінними: позивач ОСОБА_1 посилається на те, що звільнення проведено під час його тимчасової непрацездатності, а дата звільнення має визначатися відповідно до вимог закону.
Зміна конкретної дати, на яку позивач ОСОБА_1 просить змінити дату звільнення, з 28 березня 2026 року на 30 березня 2026 року зумовлена тим, що 28 березня 2026 року припадає на вихідний день, а тому така заява є конкретизацією заявленого способу захисту в межах того самого предмета спору.
Крім того, заява подана до початку першого судового засідання у справі з повідомленням сторін, а тому її розгляд не порушує права відповідача на захист, оскільки відповідач подав письмові заперечення щодо цієї заяви та мав можливість висловити свою позицію у судовому засіданні.
Суд ураховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18, провадження № 14-670цс19, відповідно до якої у разі порушення гарантії, передбаченої ч. 3 ст. 40 КЗпП України, негативні наслідки такого порушення підлягають усуненню шляхом зміни дати звільнення працівника, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності або відпустки.
Зміна дати звільнення у цій справі не означає поновлення позивача на роботі, не змінює підставу звільнення та не вирішує питання про законність звільнення в ширшому обсязі, ніж заявлено позивачем.
Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та не виходить за їх межі.
Оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивач ОСОБА_1 довів факт перебування на тимчасовій непрацездатності на дату звільнення, факт закінчення тимчасової непрацездатності 27 березня 2026 року та обґрунтованість вимоги про зміну дати звільнення на 30 березня 2026 року.
Доводи представника відповідача Рівненської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» не спростовують встановлених судом обставин і не дають підстав для відмови у задоволенні позову.
За таких обставин позов ОСОБА_1 до Рівненської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про зміну дати звільнення з роботи підлягає задоволенню.
Інших фактичних даних, які мають значення для справи, судом не встановлено.
Судові витрати
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень статті 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1 331,20 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним документом.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача — Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» — на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 49, 76–81, 89, 141, 258, 259, 263–265, 274, 279, 354 ЦПК України, статтями 40, 235 КЗпП України, статтею 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про зміну дати звільнення з роботи — задовольнити.
Змінити дату звільнення ОСОБА_1 , слюсаря з експлуатації та ремонту підземних газопроводів четвертого розряду служби КПО Березнівської дільниці Сарненського УЕГГ Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», зазначену в наказі Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» № 289-о/с від 19 березня 2026 року «Про звільнення з роботи», з 19 березня 2026 року на 30 березня 2026 року.
Стягнути з Рівненської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Рівненська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», код ЄДРПОУ 45182059, місцезнаходження: 33027, Рівненська область, м. Рівне, вул. Івана Вишенського, буд. 4.

Суддя А.Ю. Собчук