РІШЕННЯ
Іменем України

10 червня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/351/26 	

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика"
код ЄДРПОУ 41084239, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133
відповідач: Фізична особа - підприємець Власенко Олександр Олександрович
РНОКПП НОМЕР_1 , 
АДРЕСА_1 
предмет спору: про стягнення 95 541,64 грн

Учасники справи не викликались

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" через підсистему "Електронний суд" звернулось до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця Власенко Олександра Олександровича, у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 95541,64 грн, з яких 37987,24 грн прострочених платежів по тілу кредиту та 57554,40 грн прострочених платежів по процентах.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №478702-КС-001 від 24.10.2023 про надання кредиту у частині повернення наданих коштів та сплати процентів за їх користування.
У позовній заяві позивач просить витребувати у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" письмові докази, які становлять банківську таємницю: 
- письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я Власенко Олександр Олександрович (РНОКПП НОМЕР_1 ); 
- письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 24.10.2023 (дата видачі кредиту) по 13.02.2024 (дата закінчення терміну кредитування).
Як вказує позивач у своєму позові, кредитні кошти були перераховані відповідачу на банківську картку № НОМЕР_2 , номер якої був вказаний при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті.
Ухвалою від 23 квітня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; ухвалено витребувати у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (код ЄДРПОУ 14360570, вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001) письмові докази, які становлять банківську таємницю у вигляді:
- письмового доказу у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я Власенко Олександр Олександрович (РНОКПП НОМЕР_1 ). 
- письмового доказу у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 24.10.2023 (дата видачі кредиту) по 13.02.2024 (дата закінчення терміну кредитування).
Встановлено учасникам справи процесуальні строки.
08.05.2026 на адресу Господарського суду Чернігівської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач не визнає обставин, які зазначені у позові, заперечує їх існування. Мотивуючи свої заперечень відповідач вказує, що позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому на думку відповідача не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені у розрахунку та довідці є вірними. Відповідач зазначає, що докази укладення кредитного договору відповідачем відсутні. Щодо доводів позивача про часткове повернення відповідачем кредитних коштів відповідач вказує, що ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" не надало суду первинних бухгалтерських документів щодо часткового погашення кредиту відповідачем на виконання умов договору №478702-КС-001 про надання кредиту від 24.10.2023. 
08.05.2026 від відповідача до суду надійшло клопотання про витребування у позивача доказів у справі.
Розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів, господарський суд дійшов висновку відмовити у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів з наступних підстав. 
Відповідно до ч.1, 2, 3, 4 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.
У доказ вжиття заходів яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, заявником надано копію адвокатського запиту адвоката Борзова Я.Е., адресованого ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», тоді як докази звернення самою Фізичною особою - підприємцем Власенко Олександр Олександрович з відповідним запитом до ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» суду надані не були. 
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що у клопотанні відповідача про витребування доказів необхідно відмовити. 
11.05.2026 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив з доданими до нього документами. У відповіді на відзив позивач зазначає зокрема, що згідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За правилом частини 8 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно - телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. 
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно - телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Також, позивач звертає увагу суду на те, що нормами статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Статтями 3 та 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що: Електронна форма представлення інформації - спосіб документування інформації, що означає створення, запис, передачу або збереження інформації у цифровій чи іншій нематеріальній формі за допомогою електронних, магнітних, електромагнітних, оптичних або інших засобів, здатних до відтворення, передачі чи зберігання інформації. Електронною формою представлення інформації вважається документування інформації, що дає змогу її відтворювати у візуальній формі, придатній для сприйняття людиною; Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 36 Господарського процесуального кодексу України, статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України.
Повідомленням Нацкомфінпослуг від 13.02.2019 "Щодо порядку укладення електронного договору" встановлено, що для Нацкомфінпослуг належним доказом підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем електронного договору може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в інформаційно - телекомунікаційній системі (ІТС), якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно - телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів.
Позивач також звертає увагу суду на те, що до позовної заяви була додана візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору, у якій детально відображені всі дії TOB «Бізнес Позика» та Відповідача щодо укладення Кредитного договору в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Ця візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору була посвідчена директором TOB «Бізнес Позика» Гайворопською М.М.
24.10.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та Фізичною особою - підприємцем Власенко Олександр Олександрович укладено Договір № 478702-KC-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 24.10.2023 направлено Фізичній особі - підприємцю Власенко Олександр Олександрович, пропозицію (оферту) укласти Договір №478702-КС-001 про надання кредиту.
24.10.2023 Фізична особа - підприємець Власенко Олександр Олександрович, прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір №478702-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено Фізичній особі - підприємцю Власенко Олександр Олександрович, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0186, на номер телефону НОМЕР_3 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. 
Таким чином, 24.10.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та Фізичною особою - підприємцем Власенко Олександр Олександрович було укладено Договір № 478702-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим Ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Фізична особа - підприємець Власенко Олександр Олександрович, через веб-сайт Кредитодавця шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ГГС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку.
Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому Кабінеті Заявника розміщається Оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання Оферти Заявнику надсилається Одноразовий ідентифікатор.
У випадку відмови від укладення Заявником Договору чи не підписання його шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Оферта вважається не акцептованою Заявником і втрачає силу (п.п. 3.1.2, 3.1.3 Правил).
Як зазначено вище, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 24.10.2023 направлено Фізичній особі - підприємцю Власенко Олександр Олександрович, пропозицію (оферту) укласти Договір №478702-КС-001 про надання кредиту. 
Відповідь Заявника/Позичальника, якому адресована пропозиція укласти Договір про надання кредиту, надається шляхом надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю.
24.10.2023 Фізична особа - підприємець Власенко Олександр Олександрович, прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 478702-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ITC Одноразового ідентифікатора UA-0186, (направленого Позичальнику на номер телефону НОМЕР_3 вказаного Позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення.
Позивач зазначає, що Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину.
Під час укладення Кредитного договору сторони погодились укласти Кредитний договір з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (що зазначено на самому початку Кредитного договору).
Кредитний договір укладений між Позивачем та Відповідачем не є договором приєднання (у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України). Позичальник не укладав Кредитний договір шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до публічної пропозиції.
Кредитний договір між Позивачем та Відповідаєм був укладений шляхом обміну електронними повідомленнями у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний Відповідачем за допомогою одноразового пароля-Ідентифікатор а відповідно по Закону України «Про електронну комерцію».
Позивач зазначає, що у кінці Кредитного договору у розділі «Реквізити сторін» наявна відмітка про підписання Позичальником Кредитного Договору за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Крім того, позивач зазначив, що відповідач добре обізнаний про всі умови Кредитного договору, адже він здійснював часткове погашення боргу за цим договором. Здійснивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.
14.05.2026 від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надійшло повідомлення, що на ім`я Власенко Олександр Олександрович в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . До повідомлення банком додано виписку по рахунку № НОМЕР_2 за період з 24.10.2023 - 13.02.2024. 
Приписами ст. 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, перевіривши та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив: 
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 24.10.2023 направлено Фізичній особі - підприємцю Власенко Олександр Олександрович, пропозицію (оферту) укласти Договір №478702-КС-001 про надання кредиту. 
24.10.2023 Фізична особа - підприємець Власенко Олександр Олександрович, прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №478702-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено Фізичній особі - підприємцю Власенко Олександр Олександрович, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0186, на номер телефону НОМЕР_3 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено.
24.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (Позивач, Кредитодавець) та Фізичною особою - підприємцем Власенко Олександр Олександрович (Позичальник, Відповідач) укладено Договір №478702-КС-001 про надання кредиту (Електронна форма) (Договір кредиту), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Матеріали справи містять Протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, як доказ підписання Горбань Олександром Олександровичем Договору №478702-КС-001 від 24.10.2023.
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 40000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (Далі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям. 
Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що знижена процентна ставка за Кредитом в день становить 1,15957097, фіксована.
Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п.1 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання графіку платежів, що вказаний в п. 3. Договору. 
Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.
Згідно п. 4 Договору у разі прострочення Позичальником дати сплати чергового платежу визначеного Графіком платежів, Кредитодавець має право нараховувати штраф за кожен випадок такого порушення Позичальником у розмірі 10 процентів від загальної суми простроченої заборгованості в порядку, визначеному розділом 5 Правил.
Відповідно до п. 5 Договору Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір.
Відповідно до п. 7 Договору Позичальник надав Кредитодавцю (його довіреним особам, та/або колекторським компаніям, та/або третім особам) дозвіл телефонувати та/або направляти йому інформаційні повідомлення, вимоги про сплату, та використовувати для цього будь-які доступні канали зв`язку з Позичальником, включаючи телефон, акаунти, електронну пошту, і т.п.
Згідно з п. 8 Договору, підписанням цього договору Позичальник підтверджує, що до укладання договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену частиною 2 статті 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".
Відповідно до п. 9 Договору, договір може бути змінений та/або припинений за взаємною згодою сторін, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, договором та Правилами.
Відповідно до п.14 Договору інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору. Усі неврегульовані договором правовідносини сторін регулюються законодавством України.
Пунктом 4.2.2.2. Правил встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути Кредит, сплатити Проценти за користування Кредитом та інші платежі, передбачені Договором про надання кредиту та Додатковою угодою, до закінчення терміну дії Договору.
Згідно пункту 5.2. Правил, обчислення строку користування Кредитом та нарахування процентів за користування Кредитом за Договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування Кредитом з урахуванням умов Договору (Додаткової угоди). Таким чином, Проценти за користування Кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму Кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми Кредиту Позичальнику протягом всього строку кредитування.
Пунктом 5.7. Правил встановлено, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором про надання кредиту у повному обсязі, ця сума погашає вимоги Кредитодавця у такій черговості: 1) у першу чергу - відшкодовуються витрати Кредитодавця, пов`язані з поверненням виданого Кредиту (судові витрати, витрати на державного/приватного виконавця, нотаріуса тощо); 2) у другу чергу - нараховані Кредитодавцем неустойка (штраф), інші платежі відповідно до Договору про надання кредиту - у разі їх нарахування; 3) у третю чергу - прострочені Проценти за користування Кредитом та прострочена сума Кредиту; 4) у четверту чергу - Проценти за користування Кредитом; 5) у п`яту чергу - сума Кредиту.
Відповідно до пункту 7.5. Правил, закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення та/або невиконання умов Договору та Додаткової угоди, які мали місце під час дії Договору (Додаткової угоди).
Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, та надав Позичальнику 24.10.2023 грошові кошти у розмірі 40000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 (яку Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідками про перерахування коштів на суму 25000,00 грн та 15000,00 грн (у матеріалах справи а.с. 28), а також випискою з карткового рахунку відповідача, наданою АТ КБ "ПриватБанк". 
Відповідач свої зобов`язання за Договором кредиту до теперішнього часу належним чином не виконав, часткового сплативши кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором №478702-КС-001 Позичальника Фізичної особи - підприємця Власенко Олександр Олександрович, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.
Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором №478702-КС-001 Позичальника Фізичної особи - підприємця Власенко Олександр Олександрович, Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 478702-КС-001 на загальну суму 21000,00 грн.
Списання коштів на загальну суму 21000,00 грн підтверджується випискою по банківській картці № НОМЕР_2 , наданою АТ КБ "Приватбанк".
Таким чином, здійснивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач фактично визнав свої зобов`язання за договором. 
Після закінчення терміну кредитування відповідач своїх зобов`язань не виконав, отриманий кредит не повернув, проценти за користування кредитом (розмір яких узгоджений сторонами на момент підписання Договору) не сплатив. Наразі за відповідачем обліковується прострочена заборгованість за Договором №478702-КС-001 про надання кредиту (Електронна форма) (Договір кредиту) від 24.10.2023 розрахована станом 06.04.2026 у розмірі 95541,64 грн, з яких 37987,24 грн прострочених платежів по тілу кредиту та 57554,40 грн прострочених платежів по процентах.
Суд перевірив правомірність нарахування процентів за користування кредитом у межах терміну кредитування за фіксованою ставкою та встановив, що наявний в матеріалах справи розрахунок є арифметично вірним. 
Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. 
За змістом положень статей 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлена обов`язковість виконання договору сторонами.
Господарський договір укладається в порядку, встановленому ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (стаття 181 ГК України).
За частиною 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлене законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксований шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачене законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Статтею 638 ЦК України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 статті 640 ЦК України).
За змістом п. 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з частиною 7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, а також іншими актами законодавства.
Відповідно до частин 3 - 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснений в інформаційній системі, в якій розміщена така пропозиція, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" врегульоване використання підпису в сфері електронної комерції, зокрема, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з пунктами 6 та 12 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі в вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. 
Водночас, одноразовим ідентифікатором є алфавітно - цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно - комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації в його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Отже, підписання договору (електронного правочину) за допомогою одноразового пароля - ідентифікатора є належним та допустимим доказом на підтвердження укладення сторонами такого договору
Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, в якій суд, серед іншого, зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та / або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Суд установив, що договір про надання кредиту від 24.10.2023 №478702-КС-001 містить відмітку про підписання його відповідачем одноразовим ідентифікатором: "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-0186 24.10.2023 15:50:18". 
При цьому, до матеріалів справи позивачем долучено довідку щодо візуальної форми послідовності дій клієнта ФОП Власенко Олександр Олександрович щодо укладення електронного договору про надання кредиту від 24.10.2023 №478702-КС-001. 
Одноразові ідентифікатори, якими підписаний договір, складаються з комбінації цифр і літер, що відповідає нормам Закону України "Про електронну комерцію", а тому належними й допустимими доказами підтверджений факт укладення договору про надання кредиту між ФОП Власенко Олександр Олександрович та ТОВ "Бізнес позика".
08.11.2023 та 20.11.2023, відповідач вчинив дії з виконання умов договору про надання кредиту від 24.10.2023 №478702-КС-001, зокрема, перерахував позивачу 10500,00 грн та 10500,00 грн, що свідчить про визнання ним факту укладення зазначеного правочину.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010).
У пункті 5 Договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх та відповідно, укладає договір.
З урахуванням принципів добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) мають тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17).
Суд здійснив аналіз умов укладеного правочину та дійшов висновку, що між сторонами склались відносини з кредитування, врегульовані §1, §2 Глави 71 ЦК України. ТОВ "Бізнес Позика" є фінансовою установою (свідоцтво від 06.04.2017 ФК № 880, видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сфері ринків фінансових послуг).
За частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення врегульовані §1 "Позика" глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлене цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 ЦК України).
За приписами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частини 1, 3 статті 1049 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Отже, за умовами договору позики та кредитного договору обов`язку позикодавця (кредитодавця) надати позичальнику грошові кошти кореспондує обов`язок позичальника повернути позикодавцю (кредитодавцю) грошові кошти або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (при наданні позики), а також сплатити проценти та комісію за надання кредиту, якщо це передбачене договором.
Таким чином, договір позики та кредитний договір вважаються виконаними в момент повернення позичальником грошових коштів, такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості (при наданні позики), а також сплати відсотків та комісії, якщо це передбачене договором.
За наявними у справі доказами позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, а саме, перерахував на банківську картку відповідача кредитні кошти, у той час як відповідач умови кредитного договору порушив, кредитні кошти в установлені договором (зокрема графіком погашення) строки не повернув, у зв`язку з чим станом на дату звернення позивача до суду за кредитним договором від 24.10.2023 №478702-КС-001 за відповідачем обліковується прострочена заборгованість у сумі 95541,64 грн, з яких 37987,24 грн прострочених платежів по тілу кредиту та 57554,40 грн прострочених платежів по процентах. 
За частиною 1 статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
За статтею 610 ЦК України невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.
Докази погашення відповідачем заборгованості за користування кредитом за спірним кредитним договором у повному обсязі у строки, погоджені сторонами графіком платежів, матеріали справи не містять. Відтак, відповідач своїх зобов`язань з повернення кредиту, сплати комісії та відсотків за надання та користування кредитом за договором від 24.10.2023 №478702-КС-001 не виконав.
Вказані обставини відповідач під час вирішення цього спору не спростував.
За приписами частин 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.
Оскільки відповідач, у порушення статей 525 - 527, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, договірних зобов`язань не виконав та не повернув в установлений строк позивачу кредит, не сплатив проценти за його користування, нараховані у межах терміну кредитування, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. 
З урахуванням вищенаведеного, позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача витрат зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.
Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 233, 238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.
2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця Власенко Олександр Олександрович (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 41084239) 37987,24 грн прострочених платежів по тілу кредиту, 57554,40 грн прострочених платежів по процентах та 2422,40 грн судового збору.
3.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 10 червня 2026 року. 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. 

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/