КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/8379/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Притули К.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.10.2025 №0000176492404, №0000176432404, №0000176412404, №0000176462404 та №0000176452404. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта документальної планової виїзної перевірки від 05.09.2025 №400/11-28-24-04/ НОМЕР_1 є необґрунтованими, оскільки позивачем надано всі первинні документи, які підтверджують показники податкової звітності, доходів та витрат. Позивач стверджує, що контролюючим органом порушено процедуру проведення перевірки, а саме фактично проведено невиїзну перевірку замість виїзної, акт перевірки складено без належного посилання на первинні документи, а податкові повідомлення-рішення направлено не через електронний кабінет платника податків, незважаючи на подану ним заяву про електронну взаємодію. Також позивач вважає необґрунтованими висновки контролюючого органу щодо завищення витрат, використання товарно-матеріальних цінностей поза межами господарської діяльності, заниження податкових зобов`язань з ПДФО, військового збору та ПДВ, а також щодо ненадання книги обліку доходів і витрат.
Відповідач позовних вимог не визнав. У поданому відзиві на позов представник відповідача зазначив, що документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена на підставі наказу від 29.07.2025 №1213-п та наказу від 20.08.2025 №1352-п про продовження строку перевірки, за місцем здійснення господарської діяльності позивача за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач вказав, що за результатами перевірки складено акт від 05.09.2025 №14400/11-28-24-04/ НОМЕР_1 , яким встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 789051,61 грн, військового збору на суму 65754,30 грн, податку на додану вартість на суму 29583 грн, відсутність реєстрації податкових накладних та ненадання книги обліку доходів і витрат за 2023-2024 роки. 
За твердженням відповідача, акт перевірки, містить посилання на первинні документи та належне обґрунтування встановлених порушень. Під час перевірки встановлено завищення позивачем витрат на загальну суму 4383620,09 грн, у тому числі через включення до витрат товарно-матеріальних цінностей, не пов`язаних із господарською діяльністю, документально непідтверджених витрат, вартості основних засобів, що підлягають амортизації, а також вартості пального, використання якого в господарській діяльності не підтверджено. Крім того, відповідач зазначив, що книга обліку доходів і витрат за 2023-2024 роки на перевірку не надавалась, про що складено відповідні акти, а податкові повідомлення-рішення направлені позивачу за його податковою адресою рекомендованим поштовим відправленням. 
У відповіді на відзив позивач підтримав доводи позовної заяви та зазначив, що всі витрати, включені ним до складу витрат підприємницької діяльності, були документально підтверджені та безпосередньо пов`язані із здійсненням господарської діяльності. Позивач наголосив, що придбані будівельні матеріали, кондиціонери, сантехнічне обладнання використовувались для облаштування виробничої бази та забезпечення належних умов праці працівників, дизельне пальне використовувалось для надання транспортних послуг, а бензин — для експлуатації автомобіля HONDA CR-V, який застосовувався у підприємницькій діяльності. Також позивач зазначив, що контролюючий орган не виконав обов`язку щодо деталізації порушень, обмежившись загальними формулюваннями про «документально не підтверджені витрати», «завищення витрат» та «невикористання ТМЦ у господарській діяльності». 
У додаткових поясненнях відповідач зазначив, що доводи відповіді на відзив не спростовують встановлених перевіркою порушень. Відповідач вказав, що під час перевірки позивач повідомив про використання частини придбаних товарно-матеріальних цінностей для власних потреб, а документів на підтвердження частини витрат не надав. Також зазначив, що надані позивачем пояснення не підтверджують використання дизельного пального та бензину у господарській діяльності, а на запити контролюючого органу щодо підтвердження використання ТМЦ відповіді не надано. На думку відповідача, позивач не подав належних доказів для спростування висновків акта перевірки та неправомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. 
Ухвалою судді від 17.12.2025 відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою судді від 20.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
19.05.2026 суд продовжив розгляд справи у порядку письмового провадження, що відображено в протоколі судового засідання.
Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи, додані до них документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ГУ ДПС у Кіровоградській області, в період з 11.08.2025 по 29.08.2025 (з урахуванням продовження строків) проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2024, дотримання законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2024 за результатами якої складено акт від 05.09.2025 №14400/11-28-24-04/ НОМЕР_1 (а.с.111-152).
Згідно висновків акту, перевіркою встановлено порушення:
- пункту 177.2, підпункту 177.4.1, підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в частині заниження податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 789051,61 грн, в тому числі за звітні податкові періоди: 2019 рік - 59151,06 грн, 2020 рік - 291670,49 грн, 2022 рік - 211060,29 грн, 2023 рік - 11381,25 грн, 2024 рік - 215788,52 грн; 
- підпунктів 1.1 - 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України, в частині заниження суми податкового зобов`язання по військовому збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 65754,30 грн, в тому числі за звітні податкові періоди: 2019 рік - 4929,26 грн, 2020 рік - 24305,87 грн, 2022 рік - 17588,36 грн, 2023 рік - 948,44 грн, 2024 рік - 17982,38 грн;
- пункту 198.5 «г» статті 198 Податкового кодексу України, в частині заниження податку на додану вартість на загальну суму 29583 грн, в т.ч. за звітні податкові періоди: серпень 2023 року на суму 3979 грн, жовтень 2023 року на суму 8667 грн, грудень 2024 року на суму 16937 грн;
- пункту 201.1, пункту 201.4, пункту 201.10 статті 201, пункту 69.1 статті 69 підрозділу 10 Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, в частині відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних на постачання товарів/послуг на загальну суму 29583 грн, в т.ч. за звітні податкові періоди: серпень 2023 року на суму 3979 грн, жовтень 2023 року на суму 8667 грн, грудень 2024 року на суму 16937 грн;
- підпункту 16.1.5, підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.3 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, в частині не надання на перевірку книги обліку доходів і витрат фізичної особи - підприємця за 2023-2024 роки.
Не погодившись з висновками акту перевірки ФОП ОСОБА_1 подано до ГУ ДПС у Кіровоградській області заперечення від 24.09.2025 №24/09-1, в додатках до якого позивачем надано книгу обліку за якою здійснюється облік доходів і витрат фізичними особами-підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність за період 2023 рік – 2024 рік та накази про норми витрат палива та використання автомобіля (а.с.65-68).
Комісією з питань розгляду заперечень ГУ ДПС у Кіровоградській області прийнято рішення про правомірність висновків викладених в акті документальної планової виїзної перевірки від 05.09.2025 №14400/11-28-24-04/ НОМЕР_1 , про що повідомлено позивача листом №14781/6/11-28-24-04 від 07.10.2025 (а.с.30-31).
На підставі Акту перевірки від 05.09.2025 №14400/11-28-24-04/ НОМЕР_1 
Головним управлінням ДПС у Кировоградській області 13.10.2025 винесено податкові повідомлення-рішення:
- №0000176492404, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію, за не надання на перевірку книги обліку доходів і витрат фізичної особи - підприємця за 2023-2024 роки, в розмірі 1020 грн (а.с.21); 
- №0000176432404, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 76116,41 грн, з яких: за податковим зобов`язанням 65754,30 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 10362,11 грн (а.с.22); 
- №0000176412404, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачений за результатами річного декларування в розмірі 913396,89 грн, з яких: за податковим зобов`язанням 789051,61 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 124345,28 грн (а.с.23);
- №0000176462404, яким за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних застосовано штраф у сумі 6561,50 грн (а.с. 24); 
- №0000176452404, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 36978,75 грн, з яких: за податковим зобов`язанням 29583,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 7395,75 грн (а.с.25).
17.11.2025 ФОП ОСОБА_1 подано до ДПС України скаргу за №17-/11-1 на податкові повідомлення-рішення від 13.10.2025 №0000176412404, №0000176432404, №0000176452404, №0000176462404, №0000176492404 (а.с.13-17).
Рішенням ДПС України №34835/6/99-00-06-01-02-06 від 04.12.2025, скаргу ФОП ОСОБА_1 на ППР ГУ ДПС у Кіровоградській області від 13.10.2025 №0000176412404, №0000176432404, №0000176452404, №0000176462404, №0000176492404 залишено без розгляду (а.с. 19-20).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам щодо доводів позивача про порушення порядку проведення перевірки, суд враховує наступне.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що надав місце для проведення перевірки за адресою: вул. Шевченка, 31/1а, смт Завалля, де здійснюється господарська діяльність та знаходяться первинні документи, однак перевіряючі фактично відмовилися проводити перевірку за цією адресою, забрали документи до готелю «Конкорд», а згодом перемістили їх без повідомлення позивача. 
Водночас відповідач у відзиві стверджує протилежне: перевірка була проведена саме за адресою вул. Шевченка, 31/1а, смт Завалля, а доводи позивача про фактичне проведення невиїзної перевірки замість виїзної є недоречними. 
За таких обставин суд зазначає, що саме на відповідача покладається обов`язок доведення фактичного місця проведення перевірки. Саме відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен надати суду належні та допустимі докази того, що перевірочні дії фактично здійснювалися за місцем проведення виїзної перевірки, а не в іншому місці.
При цьому саме по собі зазначення в акті або відзиві адреси вул. Шевченка, 31/1а не є достатнім доказом фактичного проведення перевірки за цією адресою, якщо така обставина заперечується платником та якщо платник наводить конкретні фактичні обставини щодо переміщення документів до іншого місця.
Крім того, суд звертає увагу, що про вказані обставини позивач звертав увагу і в запереченнях на акт перевірки від 24.09.2025 №24/09-1, однак у наданій відповіді «Про розгляд заперечення до акту документальної планової виїзної перевірки від 05.09.2025 №14400/11-28-24-04/ НОМЕР_1 » обґрунтування з даного приводу відсутні. 
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що за відсутності належних доказів фактичного проведення перевірки саме за адресою вул. Шевченка, 31/1а, смт Завалля, а також за відсутності належних доказів приймання, переміщення, зберігання та повернення первинних документів, доводи відповідача про дотримання порядку проведення виїзної перевірки не можуть вважатися доведеними.
Разом з тим, суд зазначає, що вказане вище процедурне порушення, допущене при проведенні податкової перевірки, не є підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень оскільки, воно не вплинуло, або могло вплинути на висновки контролюючого органу за результатами перевірки та, відповідно, на зміст прийнятих податкових повідомлень-рішень, з урахуванням того, що позивач був обізнаний про проведення такої перевірки та відповідно не був позбавлений можливості бути присутнім при дослідженні документів, пояснювати господарські операції та надавати додаткові документи.
Щодо доводів позивача про направлення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, в порушення п.42.4 ст. 42 ПК України не через електронний кабінет, суд зазначає наступне.
11.12.2024 року ФОП ОСОБА_1 подано заяву до Гайворонської ДПІ ГУ ДПС у Кіровоградській області про бажання отримувати документи через електронний кабінет (реєстраційний №9375437407) (а.с. 64).
Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
За правилами абзаців першого-третього пункту 42.4 статті 42 ПК України платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Для осіб, які є фінансовими агентами, листування з контролюючим органом в електронній формі є обов`язковим у випадках, визначених цим Кодексом.
Листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, а також з фінансовими агентами у випадках, визначених цим Кодексом, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.
Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та є доступним в електронному кабінеті.
Датою вручення платнику податків або фінансовому агенту документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків/фінансовому агенту. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.
Крім того, за приписами статті 11 Закону України «Про електронні документи і електронний документообіг» електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.
Суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.05.2024 у справі № 280/923/23, відповідно до яких після обрання платником податків електронної форми взаємодії з контролюючим органом взаємодія, яка може бути реалізована в електронній формі, здійснюється через електронний кабінет. Верховний Суд зазначив, що податковим законодавством передбачено можливість листування контролюючих органів з платниками податків в електронній формі, шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет. Лише квитанція про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично, в якій зазначено дату вручення та час доставки документа платнику податків, є належним доказом відправлення на електронний кабінет платника документів з електронного кабінету контролюючого органу. При цьому, у разі неотримання контролюючим органом квитанції про доставку документа в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня його надіслання такий документ у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручається платнику податків (його представнику).
З огляду на наведене, у спірних правовідносинах направлення податкових повідомлень-рішень без доведення попереднього направлення таких документів через електронний кабінет платника та без надання квитанції про доставку, не відповідає порядку листування, передбаченому статтею 42 Податкового кодексу України, за умови що позивач обрав електронну форму взаємодії з контролюючим органом.
Разом із тим суд зазначає, що саме по собі порушення контролюючим органом порядку направлення податкових повідомлень-рішень не є безумовною та самостійною підставою для їх скасування.
Неналежне направлення податкового повідомлення-рішення може впливати на визначення моменту, з якого платник податків вважається таким, що отримав відповідне рішення, а також на обчислення строків його адміністративного або судового оскарження. Водночас таке порушення не змінює змісту самого податкового повідомлення-рішення, не спростовує встановлених контролюючим органом обставин та не свідчить саме по собі про відсутність підстав для визначення грошового зобов`язання.
Суд враховує, що позивач реалізував право на судове оскарження спірних податкових повідомлень-рішень, а отже мав можливість викласти свої заперечення щодо їх правомірності та домогтися судової перевірки як процедури їх прийняття, так і матеріальних підстав для визначення податкових зобов`язань.
За таких обставин порушення порядку направлення податкових повідомлень-рішень може мати значення для оцінки своєчасності звернення платника зі скаргою чи позовом, однак не є самостійною підставою для скасування таких рішень за відсутності встановлення судом порушень, які вплинули на правильність визначення податкових зобов`язань або позбавили платника реальної можливості їх оскаржити.
Крім того, суд звертає увагу що рішення ДПС України №34835/6/99-00-06-01-02-06 від 04.12.2025, яким скаргу ФОП ОСОБА_1 на ППР ГУ ДПС у Кіровоградській області від 13.10.2025 №0000176412404, №0000176432404, №0000176452404, №0000176462404, №0000176492404 залишено без розгляду не є предметом розгляду даної справи.
Отже, доводи позивача щодо неналежного направлення податкових повідомлень-рішень не можуть бути покладені в основу висновку про протиправність та скасування цих рішень, оскільки позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду та фактично реалізував право на судовий захист.
Щодо ППР №0000176432404, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 76116,41 грн, з яких: за податковим зобов`язанням 65754,30 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 10362,11 грн та №0000176412404, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачений за результатами річного декларування в розмірі 913396,89 грн, з яких: за податковим зобов`язанням 789051,61 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 124345,28 грн суд зазначає наступне.
В акті перевірки від 05.09.2025 №14400/11-28-24-04/2434811733 (а.с.28-30 акту перевірки) зазначено наступне: 
«Згідно наданих на перевірку документів, а саме: виписок банку про рух коштів на розрахункових рахунках, видаткових накладних, даних Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН), актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, реєстри актів виконаних робіт, структури витрат за 2024 рік, книги обліку доходів та витрат за 2019-2022 роки, інших первинних документів наданих платником до перевірки, перевіркою обраховано витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом та встановлено їх завищення на загальну суму 4383620,09 грн, в тому числі за звітні податкові періоди: 2019 рік на суму 328617,00 грн, 2020 рік на суму 1620391,60 грн, 2022 рік на суму 1172557,16 грн, 2023 рік на суму 63229,19 грн, 2024 рік на суму 1198825,14 грн.
2019 рік (з 01.10.2019 по 31.12.2019) - встановлено завищення витрат на загальну суму 328617,00 грн, в тому числі: 
- віднесення до складу витрат ТМЦ (душова панель «ІINTERA», штукатурка, клей для керамічної плитки, плитка Версаль, пінополістерол екструдований, комплект спліт-системинастінного кондиціонера CS/CU-35H-A19, компакт «NІКА» 3/6 л, + сидіння Soft-close та інше), які використані платником в операціях, що не пов`язані з провадженням господарської діяльності на загальну суму 84687,91 грн (детально описано в пункті 2.8 Акту); 
- витрати на суму 243929,09 грн - документально не підтверджені витрати; 
2020 рік - встановлено завищення витрат на загальну суму 1620391,60 грн, в тому числі:
- віднесення до складу витрат придбаних основних засобів: напівпричіп самоскид Carnehl СНКS/НН №W091403349РС09079 на суму 140916,70 грн та напівпричіп самоскид Carnehl СНКS/НН №W09140336СРС09145 на суму 195666,70 грн. Загальна вартість основних засобів, які підлягають амортизації складає 336583,40 грн. Згідно книги обліку доходів і витрат №3044 від 20.09.2019 року (аркуш 5, графа 6) платником вчинено запис датою від 16.09.2020 року на суму 140916,70 грн та від 24.09.2020 року на суму 195666,70 грн - витрати, пов`язані з господарською діяльністю або провадженням незалежної професійної діяльності, а саме: графа 6 - сума витрат, пов`язаних з придбанням товарів (робіт, послуг);
- витрати на суму 1283808,20 грн - документально не підтверджені витрати; 
2022 рік - завищення вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей, реалізованих або використаних у виробництві продукції, а саме: вартість дизельного пального на суму 1172557,16 грн, яке згідно наданих первинних документів (актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, реєстрів актів виконаних робіт) не використано в господарській діяльності платника - надання послуг вантажного автомобільного транспорту в звітному податковому періоді: 2022 році; 
2023 рік - віднесення до складу витрат бензину автомобільного в кількості 1500 л, який використаний платником в операціях, що не пов`язані з провадженням господарської діяльності на загальну суму в сумі 63229,19 грн (детально описано в пункті 2.8 Акту); 
2024 рік - витрати на суму 1198825,14 грн - документально не підтверджені витрати.
Таким чином, фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 завищено витрати за перевіряємий період на загальну суму 4383620,09 грн, в тому числі за звітні податкові періоди: 2019 рік на суму 328617,00 грн, 2020 рік на суму 1620391,60 грн, 2022 рік на суму 1172557,16 грн, 2023 рік на суму 63229,19 грн, 2024 рік на суму 1198825,14 грн, чим порушено вимоги підпункту 177.4.1, підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями)».
Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.
За змістом підпункту 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.
Суд враховує, що ухвалою про відкриття провадження у справі відповідача було зобов`язано надати інформацію про детальні порушення, викладені в акті перевірки, а саме зазначити, за якою господарською операцією, у який період та на підставі яких первинних документів встановлено порушення податкового законодавства, або відсутність яких документів дала підстави перевіряючим вважати, що позивачем було допущено порушення податкового законодавства.
Разом із тим, аналіз відзиву на позовну заяву та додаткових пояснень відповідача свідчить, що контролюючий орган переважно повторив формулювання акта перевірки, зазначивши загальні категорії порушень: «документально не підтверджені витрати», «ТМЦ, не використані у господарській діяльності», «завищення витрат», «не надано документів», без належної конкретизації кожної спірної господарської операції.
Зокрема, щодо витрат на суму 243929,09 грн за 2019 рік, 1283808,20 грн за 2020 рік та 1198825,14 грн за 2024 рік контролюючий орган обмежився твердженням про їх документальне непідтвердження, однак не зазначив, які саме витрати входять до відповідних сум, за якими контрагентами, договорами, накладними, актами чи платіжними документами вони були сформовані, які саме документи були відсутні, коли саме вони витребовувались та чому надані позивачем документи не були прийняті до уваги.
Такі загальні формулювання не дають суду можливості перевірити правильність визначення сум донарахувань, а позивача фактично позбавляють можливості ефективно спростувати кожну конкретну претензію контролюючого органу.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 5 розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.
Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вживдостатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.
Таким чином, саме по собі зазначення в акті перевірки та відзиві переліку документів, які були використані перевіряючими, зокрема банківських виписок, видаткових накладних, актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, даних ЄРПН та книги обліку доходів і витрат, не є належним доказом порушення, якщо контролюючий орган не пояснив, які саме з цих документів підтверджують порушення, а які не були враховані та з яких причин.
Суд також враховує доводи позивача про те, що в акті перевірки зазначено про використання первинних документів вибірковим методом. За умови, що податкові зобов`язання донараховуються на підставі висновку про завищення витрат, вибіркове дослідження первинних документів без належного пояснення методики такого дослідження, критеріїв відбору документів та без зіставлення кожної спірної суми з конкретною господарською операцією не може вважатися достатнім доказом правомірності донарахувань.
Щодо висновку контролюючого органу про використання окремих товарно-матеріальних цінностей не у господарській діяльності суд зазначає наступне.
Позивач пояснив, що придбані будівельні матеріали, сантехнічне обладнання, кондиціонери та інші товарно-матеріальні цінності використовувалися для облаштування виробничої бази, де здійснюється підприємницька діяльність, а також для забезпечення належних умов праці.
Контролюючий орган посилається на пояснення позивача від 13.08.2025 про використання частини матеріалів для власних потреб. Водночас суд зазначає, що відповідач не надав суду повного аналізу такого пояснення, не встановив обсяг товарів, яких воно стосувалося, не розмежував товари, які дійсно могли бути використані поза господарською діяльністю, та товари, які використовувалися на виробничій базі, а також не навів доказів, що вся сума 84687,91 грн стосується саме негосподарського використання.
За відсутності такого аналізу висновок про використання всіх зазначених ТМЦ не у господарській діяльності ґрунтується на припущенні, що є неприпустимим при визначенні платнику податків грошових зобов`язань.
Щодо витрат на придбання напівпричепів Carnehl CHKS/HH суд зазначає, що контролюючий орган дійшов висновку про неправомірність їх одноразового включення до складу витрат як основних засобів, які підлягають амортизації.
Водночас з матеріалів справи не вбачається, що контролюючий орган належним чином дослідив питання фактичного використання зазначених напівпричепів у господарській діяльності, порядок їх обліку позивачем, можливість врахування амортизаційних відрахувань, а також не здійснив альтернативного розрахунку податкових зобов`язань із урахуванням допустимого способу відображення таких об`єктів у податковому обліку.
Фактичне використання транспортних засобів у господарській діяльності позивача відповідачем не спростовано. За таких обставин просте виключення всієї вартості відповідних об`єктів із витрат без з`ясування питання їх амортизації та без належного розрахунку не може вважатися обґрунтованим способом визначення податкового зобов`язання.
Щодо дизельного пального за 2022 рік на суму 1172557,16 грн суд враховує, що основним видом діяльності позивача є надання послуг вантажного автомобільного транспорту. З огляду на характер такої діяльності придбання та використання дизельного пального є об`єктивно необхідним елементом здійснення господарської діяльності.
Контролюючий орган зазначив, що згідно з наданими первинними документами дизельне пальне не використано у господарській діяльності позивача. Разом із тим відповідач не навів у суді належного зіставлення придбаного пального з конкретними транспортними засобами, рейсами, актами виконаних робіт, товарно-транспортними накладними та доходом позивача за відповідний період.
Суд звертає увагу, що у разі надання платником податків актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, реєстрів актів виконаних робіт та інших документів контролюючий орган не може обмежитися твердженням про те, що пальне «не використано» у господарській діяльності, без наведення конкретного розрахунку, який дозволяє перевірити такий висновок.
Не наведено відповідачем і переконливого розрахунку, який би свідчив про надмірність або неможливість використання саме такого обсягу пального з урахуванням кількості транспортних засобів, маршрутів, пробігу, тоннажу, характеру перевезень та обсягу наданих послуг.
За таких обставин висновок про завищення витрат на суму 1172557,16 грн суд вважає недоведеним.
Щодо бензину автомобільного у кількості 1500 літрів за 2023 рік суд враховує, що позивач посилався на використання автомобіля HONDA CR-V у підприємницькій діяльності та надавав накази про норми витрат палива і використання автомобіля.
Відповідач, заперечуючи господарський характер таких витрат, не довів, що автомобіль фактично використовувався виключно для особистих потреб позивача, не дослідив зміст поданих наказів, не надав доказів відсутності зв`язку поїздок із підприємницькою діяльністю та не обґрунтував, чому відповідні документи не можуть підтверджувати господарське використання автомобіля.
Саме по собі використання легкового автомобіля фізичною особою-підприємцем не виключає можливості віднесення витрат на пальне до складу витрат підприємницької діяльності, якщо такий автомобіль використовується у зв`язку з веденням господарської діяльності.
За відсутності належного спростування доводів позивача висновок контролюючого органу про негосподарське використання бензину автомобільного також не може вважатися доведеним.
Суд окремо зазначає, що подані позивачем разом із запереченнями на акт перевірки книга обліку доходів і витрат за 2023– 2024 роки та накази про норми витрат палива і використання автомобіля мали бути належним чином оцінені контролюючим органом при розгляді заперечень.
Однак зі змісту матеріалів справи не вбачається, що контролюючий орган здійснив повну та об`єктивну перевірку цих документів, співвідніс їх із висновками акта перевірки та надав мотивовану оцінку впливу поданих документів на визначені податкові зобов`язання.
Формальне залишення висновків акта перевірки без змін без належного аналізу документів, поданих платником податків на стадії заперечень, свідчить про неповноту встановлення обставин, які мають значення для правильного визначення податкових зобов`язань.
З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що відповідач не довів належними, допустимими та достатніми доказами факт завищення позивачем витрат на загальну суму 4383620,09 грн.
Відповідно, похідні висновки контролюючого органу про заниження чистого оподатковуваного доходу, податку на доходи фізичних осіб та військового збору також є недоведеними.
За таких обставин податкові повідомлення-рішення від 13.10.2025 №0000176412404 та №0000176432404 є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо податкового повідомлення-рішення №0000176452404, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість, суд зазначає наступне.
Підставою для донарахування податку на додану вартість став висновок контролюючого органу про те, що окремі товарно-матеріальні цінності та бензин були використані позивачем в операціях, що не є господарською діяльністю, у зв`язку з чим позивач мав нарахувати податкові зобов`язання відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.
Відповідно до підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Отже, для застосування пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України контролюючий орган повинен довести факт придбання товарів з ПДВ, включення сум ПДВ до податкового кредиту та використання таких товарів саме не у господарській діяльності.
Як уже зазначено судом, відповідач не довів належними доказами використання спірних товарно-матеріальних цінностей та бензину поза межами господарської діяльності. Висновки контролюючого органу ґрунтуються переважно на загальних твердженнях про відсутність підтвердження господарського використання та відсутність залишків ТМЦ, однак не містять належного аналізу первинних документів, пояснень позивача та специфіки його господарської діяльності.
При цьому відсутність у контролюючого органу переконання у господарському характері операцій не може автоматично ототожнюватися з доведеністю використання товарів не у господарській діяльності.
З огляду на недоведеність фактичних підстав для застосування пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення від 13.10.2025 №0000176452404 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо податкового повідомлення-рішення №0000176462404, яким застосовано штраф за відсутність реєстрації податкових накладних, суд зазначає, що воно є похідним від висновків контролюючого органу про необхідність нарахування податкових зобов`язань з ПДВ відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.
Оскільки суд дійшов висновку про протиправність донарахування податкових зобов`язань з ПДВ, відсутні й правові підстави для висновку про обов`язок позивача складати та реєструвати податкові накладні за такими операціями.
Відтак податкове повідомлення-рішення від 13.10.2025 №0000176462404 також є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо податкового повідомлення-рішення №0000176492404, яким застосовано штрафну санкцію за ненадання книги обліку доходів і витрат за 2023– 2024 роки, суд зазначає наступне.
Позивач заперечує факт ненадання книги обліку доходів і витрат та зазначає, що відповідна книга існувала, була надана разом із запереченнями на акт перевірки, а первинні документи щодо предмета перевірки були передані контролюючому органу.
Відповідач посилається на акти про ненадання документів та запити про надання інформації. 
Разом із тим, суд раніше дійшов висновку, що за відсутності належних доказів фактичного проведення перевірки саме за адресою вул. Шевченка, 31/1а, смт Завалля, а також за відсутності належних доказів приймання, переміщення, зберігання та повернення первинних документів, доводи відповідача про дотримання порядку проведення виїзної перевірки не можуть вважатися доведеними.
За таких умов самі лише акти контролюючого органу про ненадання документів не можуть автоматично вважатися достатнім доказом вини платника податків у ненаданні книги обліку доходів і витрат.
Суд також враховує, що книга обліку доходів і витрат за 2023– 2024 роки була подана позивачем разом із запереченнями на акт перевірки. Така обставина свідчить про наявність відповідного документа у позивача та спростовує висновок про його відсутність як таку.
Контролюючий орган не довів, що ненадання книги саме під час перевірки було наслідком винної поведінки позивача, а не результатом неналежної організації перевірки, спору щодо місця її проведення, переміщення документів або недостатньо чіткого витребування документів.
Відповідно, податкове повідомлення-рішення від 13.10.2025 №0000176492404 про застосування штрафної санкції у розмірі 1020 грн є протиправним та підлягає скасуванню.
Оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідач не довів правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Висновки акта перевірки щодо завищення витрат, використання товарно-матеріальних цінностей не у господарській діяльності, заниження податку на доходи фізичних осіб, військового збору та податку на додану вартість, а також щодо ненадання книги обліку доходів і витрат є недостатньо конкретизованими, належним чином не підтверджені первинними документами та не спростовують доводів і документів, поданих позивачем.
Оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами правомірність податкових повідомлень-рішень від 13.10.2025 №0000176412404, №0000176432404, №0000176452404, №0000176462404, №0000176492404.
Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню, а спірні податкові повідомлення-рішення - визнанню протиправними та скасуванню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, на користь позивача слід стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір у сумі 10341,08 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд –
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. В. Перспективна, 55, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25000, ЄДРПОУ 43995486) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Кіровоградській області від 13.10.2025 №0000176492404, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію, за не надання на перевірку книги обліку доходів і витрат фізичної особи - підприємця за 2023-2024 роки, в розмірі 1020 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Кіровоградській області від 13.10.2025 №0000176432404, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 76116,41 грн, з яких: за податковим зобов`язанням 65754,30 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 10362,11 грн. 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Кіровоградській області від 13.10.2025 №0000176412404, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачений за результатами річного декларування в розмірі 913396,89 грн, з яких: за податковим зобов`язанням 789051,61 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 124345,28 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Кіровоградській області від 13.10.2025 №0000176462404, яким за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних застосовано штраф у сумі 6561,50 грн. 
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Кіровоградській області від 13.10.2025 №0000176452404, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 36978,75 грн, з яких: за податковим зобов`язанням 29583,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 7395,75 грн.
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області судовий збір у сумі 10341,08 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА