Сквирський районний суд Київської області

Справа № 376/848/26 
Провадження № 2/376/1209/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 року м.Сквира
Сквирський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Ловінської С.С.,
за участю секретаря судового засідання Кропивлянської С.М.,
позивача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Орган опіки та піклування Сквирської міської ради про розірвання шлюбу та встaновлення фaкту, що має юридичне знaчення,
ВСТАНОВИВ :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 , третя особа : Орган опіки та піклування Сквирської міської ради про розірвання шлюбу та встaновлення фaкту, що має юридичне знaчення. 
Позов мотивує тим, що 14.06.2023 він уклав шлюб з відповідачкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка – ОСОБА_3 . Наразі шлюбні відносини між ними фактично припинені, разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Зазначає, що дочка проживає разом з ним, відповідачка участі у вихованні та утриманні дочки не бере. Вона покинула їх та проживає за іншою адресою: АДРЕСА_1 , а він з дочкою проживає в АДРЕСА_2 . Ним були створені умови для проживання та розвитку дитини, яка має окрему кімнату, облаштовану всім необхідним для її розвитку та відпочинку. Всі питання щодо медичного обслуговування та в разі необхідності лікування їхньої дитини, завжди вирішує він та відвідує сімейного лікаря з дочкою за необхідності. Мати дитини, наскільки йому відомо, планує виїхати за кордон та отримувати соціальну допомогу. За таких обставин існує необхідність у встановленні юридичного фaкту сaмостійного утримaння дитини та виховaння для реалізації різних соціальних цілей без необхідності щоразу звертатися до матері для отримання її згоди, в тому числі переміщення, на здійснення медичних втручань, за потреби, у закладах освіти та ін. В порядку врегулювання питання участі у вихованні спільної дитини, між ним та відповідачкою було досягнуто згоди стосовно здійснення батьківських прав, участі у вихованні дитини та визначення місця проживання та виховання дитини від 26.12.2025. Вказує, що має самостійний дохід, який дозволяє йому забезпечувати його та дочку в повному обсязі, а тому необхідна юридична фіксація факту знаходження дитини на одноособовому утриманні з метою оформлення документів для отримання соціальної допомоги на дитину, яка виховується лише одним з батьків, а також для захисту прав та інтересів дитини. Зазначає, що він як батько, турбується про дочку, забезпечує матеріально, займається її вихованням, розвитком та здоров`ям.  Ухвалою судді від 26.03.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 
Ухвалою суду від 07.04.2026 закрито підготовче провадження в зазначеній справі та призначено справу до судового розгляду.
Позивач в судовому засіданні підтримав викладане у позовній заяві, просив її задовольнити. 
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що дійсно життя з позивачем у них не склалося через діаметрально протилежні погляди на життя, разом не проживають вже більше одного року. Зазначила, що оскільки виникло питання як бути з дочкою, з ким вона залишиться проживати, враховуючи прихильність дитини до батька, вони з позивачем уклали договір про проживання дитини та про участь у її вихованні. Однак, в силу того, що вона більше часу проживає в іншій місцевості, можливостей у неї доглядати і виховувати дитину не має, вона не може в повній мірі виконувати умови укладеного договору. Вважає, що у батьків рівні права щодо виховання та утримання спільної дитини, а тому не заперечує, щоб їхню доньку виховував позивач. Вона на даний час не працює і не може виховувати та утримувати доньку. Проти розірвання шлюбу не заперечує, просить суд врахувати інтереси дитини та проводити розгляд справи у її відсутності.
Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Сквирської міської ради, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. 
Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 14 червня 2023 року у Сквирському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що було складено актовий запис №62 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.14). 
Від шлюбу народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 (а.с.15).
Згідно договору між батьками щодо визначення місця проживання та виховання дитини, укладеного 26.12.2025, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Корнійчук А.В., батьки визначили місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.16). 
Згідно акту обстеження умов проживання від 21.05.2026 проведено обстеження умов проживання за адресою : АДРЕСА_2 , згідно якого встановлено, що санітарно-гігієнічні умови задовільні, в будинку чисто, охайно, присутня вся необхідна побутова техніка, продуктами харчування сім`я забезпечена. У дитини є власна кімната, є спальне місце, дитина забезпечена всім необхідним. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_1 проживає з дочкою ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 . Він сам її виховує та утримує, забезпечує всім необхідним. Мати до дитини не навідується (а.с.17).
Аналогічні пояснення надав ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.18).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав суду, що товаришує з позивачем з дитинства, виросли на одній вулиці. Він хороша відповідальна людина, хороший батько, його дитина завжди охайна. Відповідачки не бачив більше ніж пів року, чи допомагає вона матеріально дитині, - йому невідомо. Дитина проживає з батьком, любить його. Умови проживання у них хороші, у дитини є своя кімната, в будинку зроблений ремонт.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав суду, що з кінця літа минулого року почав помічати, що за дитиною доглядає лише ОСОБА_9 , а матері дитини не бачив понад півроку. Дитина проживає в хороших умовах. Бував у них дома, в будинку чисто, умови гідні, дитина життєрадісна. Йому відомо, що мати поїхала в м.Харків та не повернулася. Дитину виховує батько, якому допомагає мати позивача. З ОСОБА_9 познайомилися за кордоном, коли разом працювали.
Судом встановлено, що понад один рік позивач та відповідачка проживають окремо: позивач з дочкою зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а відповідачка проживає окремо, та не цікавиться життям і здоров`ям дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не приймає участі у її вихованні та утриманні. Відповідачка та позивач не ведуть спільного господарства. 
Таким чином, малолітня дитина ОСОБА_3 знаходиться на повному утриманні батька ОСОБА_1 та він сaмостійно виховує її.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхньої дитини.
Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини).
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Судом встановлено, що відповідачка протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконувала належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дочки, не цікавиться її долею протягом тривалого періоду часу, участі у вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, долученими до матеріалів справи. 
Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та те, що встановлення вище зазначеного фaкту необхідно заявнику для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу батька, який сaмостійно утримує дитину, вважає, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі та за наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відтак, з відповідачки на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 1996,80 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2,4,12,13,76-81,211,247,258,259,263-265,293,315, 316,319, 351,352,354 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 110, 112,114,115 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа :Орган опіки та піклування Сквирської міської ради, про розірвання шлюбу та встaновлення фaкту сaмостійного виховaння та утримaння бaтьком малолітньої дитини- задовольнити в повному обсязі. 
Розірвати шлюб між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 14 червня 2023 року у Сквирському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 62.
Встaновити фaкт сaмостійного виховaння та утримaння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своєї малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1996,80 грн (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість гривень 80 копійок).
Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. 
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 

Сторони справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації:  АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення виготовлено 01.06.2026.

Суддя С.С.Ловінська