Справа № 464/841/26
пр.№ 2/464/1416/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.06.2026 м. Львів
Сихівський районний суд м.Львова
в складі: головуючого - судді Мички Б.Р.
секретар судового засідання Ільницька О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання трьох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі по 5000 грн., щомісячно, для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, а при досягненні дітьми повноліття, якщо продовжують навчання стягувати аліменти до досягнення дітьми 23 років років або закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем, в якому у них народилось троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти проживають спільно з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач спочатку надавав кошти, однак на даний час не надає матеріальної допомоги дітям для забезпечення належного способу життя та розвитку. Оскільки батько не бере участі у матеріальному забезпеченні дітей, позивач змушена звернутися до суду. Позивач вважає, що сума аліментів у розмірі по 5000 грн. на кожну дитину щомісячно зможе забезпечити рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей з урахуванням її участі також.
Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 27.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.
23.03.2026 року представником відповідача подано до суду заяву про часткове визнання позову у якій вказано, що відповідач визнає позов у розмірі 3000 грн. на кожну дитину. Представник вказує, що відповідач регулярно допомагає дітям, що підтверджено доказами долученими до матеріалів справи.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 31.03.2026 року витребувано у ГУ ДПС у Львівській області інформацію про суми нарахованих та/або отриманих доходів фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01.01.2025 року по 31.03.2026 року.
14.04.2026 року на адресу суду надійшли заперечення позивача щодо заяви відповідача про часткове визнання позову у якому просила позов задовольнити у повному обсязі, вказала, що докази сплати аліментів які долучені до матеріалів справи є вибірковими та не покликають всі витрати на дітей, які несе вона у повному обсязі.
17.04.2026 року до суду надійшла відповідь з ГУДПС у Львівській області у якій зазначено дохід відповідача.
Позивачка у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, 01.05.2026 представником відповідача подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, підтримали клопотання про часткове визнання позову.
У зв`язку з неявкою сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками трьох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що діти сторін проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Згідно із ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них.
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
З приписів зазначених правових норм вбачається, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.
Згідно ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є підставною.
Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків із утримання дітей. Разом з тим, суд враховує, що обов`язок утримувати дитину в рівній мірі покладається на обох батьків, у тому числі на позивача. Відповідач є особою працездатного віку та може надавати матеріальне утримання для своїх дітей.
Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із частиною 2 даної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно зі ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При визначенні розміру аліментів суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також враховує матеріальне становище дитини, яку утримує та доглядає позивач, матеріальне становище відповідача, стан здоров`я дитини та стан здоров`я відповідача, а також те, що обов`язок утримувати дитину лежить на обох батьках. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками.
Суд бере до уваги той факт, що на сьогодні законодавець закріпив рекомендований розмір аліментів на одну дитину у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 3512 гривні.
Таким чином, законодавцем визначено, що прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).
Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відтак, враховуючи однозначну необхідність у витратах на дітей, виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності (ч.9 ст.7 СК України), відсутності доказів того, що відповідач, який є працездатного віку не спроможний сплачувати аліменти в розмірі у якому просить позивач, з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх синів у розмірі по 5000 грн., щомісячно, починаючи з 11 лютого 2026 року і до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір відповідатиме інтересам дітей, буде необхідним та достатнім для забезпечення його гармонійного розвитку і не порушуватиме права кожної із сторін.
Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів щодо дочки сторін ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_4 досягла повноліття, суд приходить до наступного.
З огляду на викладене, вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, які стосуються обов`язку батьків утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, що регулюються главою 16 Сімейного кодексу України.
Згідно із ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Оскільки дочка сторін ОСОБА_3 згідно довідки №173 від 06.05.2026 року навчається на денній формі навчання у Львівському професійному коледжі готельно-туристичного та ресторанного сервісу, відтак немає можливості працювати, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку надавати, оскільки є особою працездатного віку, а тому суд приходить до висновку, що з нього слід стягнувати аліменти на час навчання повнолітньої доньки.
Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст. ст. 199, 200 СК України, бере до уваги те, що обов`язок утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, покладається рівною мірою на матір і батька.
Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає достатнім для покриття, пов`язаних із навчанням витрат повнолітньої доньки, стягувати із відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно, і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
За умовами частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, слід зазначити наступне. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1331,20 грн судового збору.
На підставі статей 141, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу Українита керуючись статтями 10, 141, 247, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з 11 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з 11 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 11.02.2026р. і до закінчення дочкою навчання у Львівському професійному коледжі готельно-туристичного та ресторанного сервісу, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.
Розмір аліментів стягуваний у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 1331.20 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складено 22 червня 2026 року, що є датою його ухвалення, постановленого за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України.

Головуючий Мичка Б.Р.