УХВАЛА
28 травня 2026 року
м. Київ
справа № 190/513/24
провадження № 51-2041ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області 
від 10 жовтня 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 
2026 року,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій порушив питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінальногопроцесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 та ч. 3 цієї статті.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно вимог ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень 
при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого 
(ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, 
яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, 
що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи 
в обґрунтування кожної позиції. 
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, захисник 
у касаційній скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судами, як на підставу, передбачену п. 1 ч. 1 
ст. 438 КПК, для скасування оскаржених судових рішень, доводів на обґрунтування того, у чому саме полягали такі порушення із урахуванням положень ст. 412 КПК, 
не наводить. 
Зокрема, захисник, вказавши у касаційній скарзі на порушення судом першої інстанції положень ч. 3 ст. 415 КПК та зазначивши про те, що судом було допущено аналогічну помилку під час ухвалення вироку, не конкретизував із наведенням відповідного обґрунтування, у чому вона полягала, які саме вказівки не виконав місцевий суд. Натомість захисник, зазначивши про порушення вказаної норми, обмежився 
у касаційній скарзі лише загальними фразами.
Не містить касаційна скарга захисника і доводів на обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК, для скасування оскаржених судових рішень 
із урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу.
Натомість захисник, надаючи свою оцінку доказам, ставить під сумнів правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що з огляду 
на положення статей 433, 438 КПК взагалі не є предметом перевірки у касаційному порядку.
При цьому колегія суддів звертає увагу захисника на те, що суд касаційної інстанції позбавлений можливості надати доказам іншу оцінку, аніж ту, що її надали суди першої та апеляційної інстанцій. Зазначене, як убачається зі змісту касаційної скарги захисника, залишилось поза його увагою.
Більш того, варто зауважити, що касаційна скарга за своїм змістом є суперечливою, оскільки в одній її частині захисник вказує про свою незгоду із судовими рішеннями саме в частині призначеного покарання, тоді як в іншій - зазначає про відсутність 
у вироку суду висновків щодо встановлених фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Вказане перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, касаційна скарга захисника, зважаючи на те, що він покликається 
на допущення, у тому числі судом апеляційної інстанції, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання 
тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженого, доводів 
на обґрунтування цих тверджень на виконання вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК не містить.
Варто також зауважити, що викладена захисником позиція є незрозумілою з огляду 
на його твердження про порушення ним же у касаційній скарзі питання про погіршення становища засудженого ОСОБА_5 , оскільки до його обов`язків як захисника належить саме захист засудженого, його прав та інтересів, а не написання касаційної скарги, мотиви якої спрямовані, як він зазначає, на погіршення становища його підзахисного.
Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участь у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Наявність цих недоліків, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття
касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим 
ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу захисника без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, 
що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, 
яка подала касаційну скаргу.
Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК не додано усіх документів, які мають подаватися разом 
з касаційною скаргою.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2026 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали. 
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3