Справа № 161/4778/26 
Провадження № 2/161/3682/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Смоковича М.В.,
при секретарі судового засідання - Хилько О.В.,
за участі: 
представника позивача – ОСОБА_1 ,
відповідача – ОСОБА_2 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації,-
ВСТАНОВИВ:
03.03.2026 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до відповідача, ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд провести поділ спільного майна подружжя, залишивши автомобіль марки «Skoda Fabia» у власності відповідача, ОСОБА_2 , та стягнути з останньої на користь позивача, ОСОБА_3 , грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль у розмірі 105 430,00 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, за ствердженням позивача, 23 серпня 2019 року між сторонами було зареєстровано шлюб, наразі шлюбні відносини припинені, у суді розглядається справа про розірвання шлюбу №161/3832/26. За час шлюбу подружжям за спільні кошти було набуто автомобіль марки «Skoda Fabia», 2007 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . Згідно з відповіддю РСЦ ГСЦ МВС №31/35/14/172-аз від 19.02.2026 року, право власності на автомобіль зареєстровано за відповідачем 24.04.2025 року.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.03.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 05.03.2026 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 , про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі.
В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_1 , просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, які зазначені в позовній заяві.
В судовому засіданні відповідач, ОСОБА_2 , просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, зазначивши, що автомобіль був куплений нею за кошти, які надали її батьки, а тому позивач до даного автомобіля не має ніякого відношення. На підтвердження своїх заперечень відповідачем суду була надана виписка по картковому рахунку, який нею був відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року.
Заслухавши учасників справи, дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім`ю, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23.08.2019 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 1178, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.03.2026 року, яке було винесено у справі № 161/3832/26, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.
Транспортний засіб «Skoda Fabia», 2007 року випуску, який є предметом спору у даній справі, був зареєстрований за відповідачем, ОСОБА_2 , 24.04.2025 року, на підставі договору купівлі-продажу ДГ-0000413 від 04.04.2025 року, укладеного з ТОВ «Вест делюкс трейд», тобто в період перебування сторін у шлюбі.
Згідно звіту про оцінку колісного транспортного засобу, ринкова вартість автомобіля «Skoda Fabia», 2007 року випуску станом на 24.02.2026 року становить 210860,00 грн.
Також суд зазначає, що відповідачу, ОСОБА_2 , надавалася можливість та час надати суду свою оцінку вартості спірного транспортного засобу, однак остання даною можливістю не скористалася. Більш того, відповідачем й не заявлялося та судом не вирішувалося клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи.
Відповідно до частини першої статті 60 CK України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Частиною першою статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.
До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).
Отже, виходячи з системного тлумачення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.
Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»(далі - Постанова), спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьоїстатті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Вказаною постановою також роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 Постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Згідно вимог ч. 1, 5, 6 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За наведених обставин, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 на свою користь вартості вказаного автомобіля та вважає визначити розмір такої компенсації в сумі 105430,00 грн. ((210860,00 грн. / 2), тобто половину від ринкової вартості.
При цьому, судом не приймаються твердження сторони відповідача з приводу того, що спірний автомобіль придбавався за кошти, які були надані батьками, а не за спільні кошти подружжя, так як останньою жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цього наданого не було. Надана відповідачем виписка по картковому рахунку, який нею був відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року підтверджує виключно про рух коштів за вказаний період, однак жодним чином не підтверджує факт надання батьками коштів саме для придбання спірного автомобіля.
Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 УПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
А тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1331,20 грн. сплаченого судового збору.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації - задовольнити.
В порядку поділу майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 :
1) стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості частини автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску, в сумі 105430 (сто п`ять тисяч чотириста тридцять) грн. 00 коп.;
2) залишити в приватній власності ОСОБА_2 автомобіль «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року випуску.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн. 20 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складений 28.05.2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області М.В. Смокович