ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3297/25  Номер провадження 22-ц/814/1806/26	Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,
за участю секретаря Дороженка Р.Г.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційні скарги Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Злагода" та представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хворост Дарії Михайлівни на додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2025 року по справі за позовом до ОСОБА_1 до Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати,-

В С Т А Н О В И Л А :
У липні 2025 року адвокат Хворост А.М., в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ВСК «Злагода» про розірвання договору оренди земельної ділянки, в якому, після уточнення позовних вимог, остаточно просила:
розірвати договір оренди землі від 01.04.2023, укладений між ОСОБА_2 та ВСК «Злагода» разом з додатковою угодою від 28.11.2017 оренди землі, об`єктом якого земельна ділянка площею 2,54 га, кадастровий номер 5324081400:00:018:0003 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
стягнути на користь позивача пеню в сумі 32684,80 грн., 3% річних в сумі 895,48 грн., інфляційні втрати - 3560,20 грн, суму індексації орендної плати за 2023-2024 роки;
стягнути судовий збір та витрати на правничу допомогу.
Вимоги обґрунтовані тим, що орендар двічі порушив умови договору та не сплачував орендну плату в повному обсязі вчасно, зокрема в 2023 та 2024 роках, фактично здійснивши її виплату лише в 2025 році.
Порушення строків виконання зобов`язань, яке призвело до несвоєчасної виплати орендної плати за 2023, 2024 роки - є підставою для нарахування 3% річних, інфляційних витрат в порядку ст. 625 ЦК України, пені та індексації орендної плати згідно передбачених умов договору.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2025 року позов задоволено.
Розірвано договір оренди землі б/н від 01 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та Виробничим сільськогосподарським кооперативом «Злагода» разом з додатковою угодою від 28.11.2017, що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав за записом про інше речове право 4148081, об`єктом оренди за яким є земельна ділянки площею 2,54 га, кадастровий номер 5324081400:00:018:0003 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

Стягнуто з Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн та судовий збір в розмірі 939,40 грн.
Ухвалюючи рішення суд встановив факт несвоєчасної виплати відповідачем орендної плати, що у відповідності до норм земельного законодавства є підставою для розірвання договору оренди.

Додатковим рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2025 року nтягнуто з Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» на користь ОСОБА_1 : 8732,58 грн. - пеня за 2024 рік; 895,48 грн. 3% річних, що нараховані за 2023 рік та за 2024 рік; 3560,20 грн. інфляційних втрат, нарахованих за 2023 рік та за 2024 рік; 24839,38 грн. як суми індексації орендної плати за 2023 та 2024 роки, що разом становить 38027,64 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням в частині стягнення індексації орендної плати за 2023-2024 роки в сумі 24839,38 грн., ВСК «Злагода» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить додаткове рішення в цій частині скасувати.
Вказує, що вимога про сплату індексації є безпідставною, оскільки орендна плата виплачується з урахуванням індексації нормативно-грошової оцінки, а стягнення ще однієї індексації призведе до подвійної відповідальності орендаря.
В іншій частині судове рішення відповідачем не оскаржувалось. 

Також апеляційна скарга на додаткове рішення подана представником позивача – адвокатом Хворост Д.М., яка просить скасувати додаткове рішення в частині відмови в стягненні пені за 2023 рік в сумі 23952,22 грн.
Стверджує, що по справі наявні підстави для стягнення пені, яка обрахована орендодавцем згідно умов договору, зважаючи на прострочення сплати орендної плати, однак суд безпідставно відмовив в задоволенні цієї вимоги, посилаючись на пропуск спеціальних строків позовної давності, що свідчить про помилкове вирішення спору в цій частині, оскільки згідно Прикінцевих та перехідних положень ЦУК України (на час подачі позову) у період дії воєнного стану в Україні перебіг повної давності зупиняється на строк дії такого стану.

Основне рішення суду про розірвання договору оренди сторонами не оскаржується, а тому в колегії суддів відсутні підстави для його перегляду, як і підстави для перегляду додаткового рішення в частині стягнутої пені за 2024 рік та щодо покладення на орендаря відповідальності згідно ст. 625 ЦК України. 

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ВСК «Злагода» та часткового задоволення апеляційної скарги адвоката Хворост Д.М. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14.11.2025 позов задоволено та розірвано договір оренди землі б/н від 01 квітня 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ВСК «Злагода» разом з додатковою угодою від 28.11.2017, що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав за записом про інше речове право 4148081, об`єктом оренди за яким є земельна ділянки площею 2,54 га, кадастровий номер 5324081400:00:018:0003 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кіровської сільської ради Полтавського району Полтавської області.
В зв`язку з тим, що судом не було розглянуто позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій в зв`язку з несвоєчасною виплатою орендної плати, представником позивача було подана заява про ухвалення додаткового рішення, в якому сторона позивача просила стягнути:
-32684,80 грн. пені, що нарахована за 2023 рік з 31.12.2023 по 28.07.2025 та за 2024 рік з 31.12.2024 по 28.07.2025;
-895,48 грн. 3% річних, що нараховані за 2023 рік з 31.12.2023 по 28.07.2025 та за 2024 рік з 31.12.2024 по 28.07.2025;
-3560,20 грн. інфляційні втрати нараховані за 2023 рік з 31.12.2023 по 28.07.2025 та за 2024 рік з 31.12.2024 по 28.07.2025;
-24839,38 грн сума індексації орендної плати за 2023 та 2024 роки.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на орендаря відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді 3% річних та інфляційних втрат та вказав про наявність підстав для стягнення пені за 2024 рік, що передбачена умовами договору та індексації орендної плати за 2023-2024 роки, відмовивши при цьому в стягненні пені за 2023 рік в зв`язку з пропуском позивачем спеціального строку позовної давності, встановленого для пені в один рік. 

Колегія суддів, перевіривши судове рішення в межах доводів апеляційних скарг, не може в повній мірі погодитись з висновками суду в частині правових підстав відмови в стягненні пені за 2023 рік та в частині стягнення з орендаря індексації орендної плати за 2023-2024 роки.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
Зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з 12.03.2020 на всій території України встановлений карантин.
Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічна: гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".
Тобто строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину, який було відмінено Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину», з 24 години 30 червня 2023 року на всій території України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено.
15.03.2022 Верховною Радою України прийнято ЗУ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", який набрав чинності 17.03.2022, відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19. Згідно з останнім, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст.257, 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії.
В подальшому вказаний пункт був виключений з прикінцевих та перехідних положень ЦК України з 04.09.2025 на підставі Закону України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-ІХ від 14.05.2025.
Враховуючи призупинення строків позовної давності спочатку в зв`язку з введенням карантину, а в подальшому в зв`язку з запровадженням воєнного стану, позивач звернувся до суду в період продовженого Законом строку позовної давності, у зв`язку з чим правові наслідки його закінчення в даному випадку застосовані бути не можуть.
На вказані обставини суд першої інстанції не звернув уваги та невірно застосував положення закону в цій часині і як наслідок, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення пені за 2023 рік з підстав пропуску строків позовної давності. 
Так, відповідно до п. 14 договору оренди землі, у разі не виплати орендної плати у строки визначені цим договором, сплачується пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожний день прострочення.
Згідно наданого позивачем розрахунку пеня за несвоєчасну сплату орендної плати за 2023 рік становить 23952,22 грн. (орендна плата 13861,24 грн х 0,3% х 576 днів).
Саме зазначену суму в якості штрафної санкції і просила стягнути сторона позивача за несвоєчасну виплату відповідачем орендної плати за 2023 рік.
Разом з цим, положення ч. 3 ст. 551 ЦК України визначають, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
В даному випадку йде мова про орендну плату за 2023 рік в розмірі 13861,24 грн., тоді як обрахований позивачем розмір пені складає майже вдвічі більшу суму - 23952,22 грн., що поряд з одночасним покладенням на відповідача відповідальності за порушення строків виконання грошового зобов`язання за ст.625 ЦК України, стягнення проіндексованої орендної плати, разом з пенею за 2024 рік, яку суд вже стягнув з орендаря, буде становити неспівмірний тягар для останнього та свідчитиме про порушення балансу інтересів сторін у їх правовідносинах, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне зменшити нараховану за 2023 рік пеню до розміру орендної плати, тобто до 13861,24 грн, яка і підлягає стягненню як штрафна санкція. 

Що стосується доводів апеляційної скарги ВСК «Злагода» в частині стягнення суми індексації орендної плати за 2023 та 2024 роки, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно п. 9 договору оренди землі від 01.04.2013 сторони визначили, що за користування земельною ділянкою орендарю сплачує щороку орендну плату в розмірі 5% від середнього розміру земельної частки (паю), що становить 115597,06 грн.
Відповідно до п. 10 умов договору оренди обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації.
Додатковою угодою до договору оренди землі від 28.11.2017 сторони продовжили дію договору до 28.11.2027 та встановили новий розмір орендної плати за користування земельною ділянкою - 8% від середнього розміру 5,39 га земельної частки (паю), виходячи з нормативної грошової оцінки землі, з урахуванням коефіцієнту індексації 4,7964 та коефіцієнту грошової оцінки 1,756, станом на 01.01.2017 становить 173265,54 грн, а саме 13861,24 грн.
Вказане свідчить, що за час дії договору товариство систематично проводило індексацію нормативно - грошової оцінки землі, а саме нарахування та виплата орендної плати відбувалися з урахуванням коефіцієнту нормативно-грошової оцінки та коефіцієнтом індексації.
Колегія суддів звертає увагу на те, що умовами укладеного між сторонами договору оренди землі було визначено орендну плату в розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яку в 2017 році додаткової угодою було збільшено до 8%, тобто в двосторонньому порядку сторони узгодили збільшення орендної плати.
Виходячи з узгодженої нормативно-грошової оцінки землі – 54748,35 грн., яка закріплена в договорі оренди землі від 01.04.2013, чиста оренда плата мала становити з 2013 року по 2017 рік - 2737,41 грн., а з 2017 року - 4379,87 грн., разом з тим, остання здійснювалася з урахуванням коефіцієнтів з 2013 по 2017 рік 3,20 та 1,756, а з 2017 року коефіцієнтів 4,7964 та 1,756, що свідчить про відсутність порушень з боку орендарю при нарахуванні орендної плати, яка включає в себе відповідні як коефіцієнт індексації орендної плати, так і коефіцієнт грошової оцінки.
Таким чином, враховуючи сплату відповідачем орендної плати з урахуванням її індексації, як це закріплено в умовах додаткової угоди від 28.11.2017, вимоги власника землі ОСОБА_1 про стягнення суми індексації в розмірі 24839,38 грн. є безпідставними, а тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.
За вищенаведених обставин апеляційна скарга ВСК «Злагода» піддягає задоволенню, а судове рішення частковому скасуванню, з ухваленням по справі нового рішення. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п. 3, 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» задовольнити.
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Хворост Дарії Михайлівни задовольнити частково.
Додаткове рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 грудня 2025 року в частині стягнення індексації орендної плати за 2023-2024 роки в сумі 24839,38 грн. та в частині відмови в стягненні пені за 2023 рік скасувати та ухвалити в цій часині нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення пені за 2023 рік задовольнити частково. 
Стягнути з Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» на користь ОСОБА_1 пеню за 2023 рік в розмірі 13861,24 грн.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» про стягнення індексацій орендної плати за 2023-2024 роки відмовити. 
В іншій частині судове рішення залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 03 липня 2026 року.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Карпушин Г.Л.