КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2026 року м. Київ № 320/30710/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» з позовом до Житомирської митниці, в якому просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 24.03.2023 № UA101070/2023/000021/1;
визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101070/2023/000138.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на протиправність рішення митного органу про корегування митної вартості товарів, адже подані до митного оформлення документи, в тому числі з метою підтвердження митної вартості, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Позивач наголошує на тому, що визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом (резервним) здійснено з порушенням вимог митного законодавства, адже не беручи до уваги інформацію, яка зазначена у поданих документах, митниця зробила хибний висновок, що декларантом не подані документи, які потрібні для визначення митної вартості товару.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що під час перевірки документів, поданих декларантом позивача для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що документи, подані для митного оформлення містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару; відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування; обов`язок доведення митної вартості та ціни товару при митному оформленні покладений на декларанта. При цьому, митний орган у випадку наявності обгрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпаних доказах.
На відповідь на відзив на позовну заяву, стороною відповідача було подано до суду заперечення. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та Q-GLASSTECH SP.Z O.O. укладено контракт № 1. Предметом зазначеного контракту обумовлено постачання в адресу ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» листового скла (флоат скла) (п. 1), умовами поставки визначено передоплата 25.01.2023 DАР або FСА (Місце завантаження (п. 3). INCOTERMS 2010) (п. 2), а також 100% передоплата (п. 3). 
25.01.2023 між ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» та Q-GLASSTECH SP.Z O.O. підписано додаток № 01 до контракту, відповідно до якого вартість товару - становить 3,90 євро/м2, після чого ціна товару змінювалась, шляхом підписання додатку до контракту. 
24.03.2023 продавцем виставлено фактуру (інвойс) № FS 82/МSZ/03/2023 (замовлення № 37/МSZ/03/2023) на товари скло LOW-E 1.1 4,00 мм 3210х2250 в кількості 2145,0880 м2, вартістю 4,50 Євро/м2 (9652,90 євро) та скло FLOAT clear 4мм 3210х2250 в кількості 79,53 м2, вартістю 3,50 Євро/ м2 (278,38 євро), загальною вартістю 9931,26 євро.
27.03.2023 товари вартістю 9652,90 євро та 278,38 євро, загальною вартістю 9931,26 євро, заявлено до митного оформлення в Житомирську митницю за ЕМД ІМ/40/ДЕ № 23UA101070002295U9.
Разом із митною декларацією (далі – МД) № 23UA101070002295U9 в тому числі для підтвердження заявленої митної вартості та транспортних витрат надано: фактура (інвойс) від 24.03.2023; СМR № 133/2023; експортна декларація № 23PL311050E0007110; сертифікати якості FRZ0400Z, CRZ0400BL; контракт № 1 від 25.01.2023 та додаток № 2 до нього; фактура проформа від 08.03.2023 № 37/МSZ/03/2023; квитанція SWIFT до проформ № 37-38/МSZ/03/2023 на суму 19862,52 євро; довідку про транспортні витрати № 2303/3 та калькуляцію транспортних витрат № 2, оскільки здійснювалось автотранспортом ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ»; декларація митної вартості.
27.03.2023 щодо товару, заявленого за МД № 230U101070002295U9, митницею винесено рішення про коригування митної вартості № UA101070/2023/000021/1 та картку відмови № UA101070/2023/000138. 
27.03.2023 товар оформлено за МД № 23 UA101070002299U5, відповідно до ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України (далі - МК України), тобто зі сплатою митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом. 
Як слідує з гр. 33 рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган вважає, що документи подані для митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, оскільки проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено. За вартість результатами перевірки встановлено, що заявлена митна вартість товару є нижчою за ввезених на митну територію України аналогічного товару (UA101070/2023/000300 від 17.01.2023, UA101070/2023/000733 від 01.02.2023). З поданих до митного оформлення документів, а також автотранспортної накладної вбачається, що транспортування товару здійснювалось покупцем самостійно. Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, при заповненні графи 20 якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу подається калькуляція транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Натомість, до митного оформлення надана довідку-калькуляцію від 24.02.2023 № 2, складена покупцем товару, в якій зазначені неповні дані, у зв`язку із чим, митний орган позбавлено можливості перевірити достовірність задекларованих витрат на транспортування товару.
Відсутність розрахунку вартості транспортування товару, що складена безпосередньо покупцем товару, може свідчити про упередженість даних про фактичну вартість перевезення, що в ній зазначені, та створювати обґрунтовані сумніви щодо їх об`єктивності. 
Також, калькуляція транспортних витрат не містить інформацію про товар, що транспортувався, його опис, кількість, вагу, посилання на реквізити автотранспортного документа (СМR), календарний період перевезення, в СМR не вірно вказано номер інвойсу. 
Таким чином, документ не містить достатніх відомостей, які свідчили б про те, що вона стосуються перевезення саме оцінюваної партії товару. Вказаними в калькуляції транспортним засобом по зазначеному маршруту перевізником може бути здійснено необмежена кількість рейсів, які не стосуються перевезення оцінюваної партії товару. В наданій калькуляції зазначено що витрати на навантаження входять до вартості перевезення, разом з тим при розрахунку витрат на доставку такі витрати в переліку відсутні. 
Таким чином, відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України є складовою митної вартості.
Керуючись ч. 3 ст. 53 МК України не надано додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5)висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.
З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваного товару проводимо консультацію, в ході якої декларанту пропонуємо інформацію щодо вартості схожого товару. Методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості. Митна вартість визначена за резервним методом, із врахуванням обмежень, передбачених ч. 3 ст. 64 Митного кодексу України, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожого товару за МД від 17.01.2023 № 2ЗUА101070000300U2.
Позивач не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, звернувся до суду з даним позовом. 
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення товарів розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до приписів ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Митне оформлення товарів здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості про ці товари, а саме: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД;
ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.
Так, частинами 1 - 3 ст. 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі – GATT) (ч. 1 ст. 64 МК України).
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
За змістом ч. ч. 1 - 3 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 МК України, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно норм ч. ч. 5, 6 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
За змістом ч. ч. 1 - 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст. 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
У той же час, ч. 6 зазначеної статті передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
За ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. 
Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Водночас, пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. 
Судом досліджено, що разом із МД № 23UA101070002295U9 в тому числі для підтвердження заявленої митної вартості та транспортних витрат надано: фактура (інвойс) від 24.03.2023; СМR № 133/2023; експортна декларація № 23PL311050E0007110; сертифікати якості FRZ0400Z, CRZ0400BL; контракт № 1 від 25.01.2023 та додаток № 2 до нього; фактура проформа від 08.03.2023 № 37/МSZ/03/2023; квитанція SWIFT до проформ № 37-38/МSZ/03/2023 на суму 19862,52 євро; довідку про транспортні витрати № 2303/3 та калькуляцію транспортних витрат № 2, оскільки здійснювалось автотранспортом ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ»; декларація митної вартості.
27.03.2023 щодо товару, заявленого за МД № 230U101070002295U9, митницею винесено рішення про коригування митної вартості № UA101070/2023/000021/1 та картку відмови № UA101070/2023/000138. 
За позицією митного органу, під час перевірки документів, поданих декларантом позивача для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що документи, подані для митного оформлення містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару; відомості про витрати на транспортування оцінюваного транспортного засобу не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування; обов`язок доведення митної вартості та ціни товару при митному оформленні покладений на декларанта. При цьому, митний орган у випадку наявності обгрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
У оскаржуваних рішеннях зазначено, що декларантом для підтвердження транспортних витрат надано довідку-калькуляцію транспортних витрат, яка не містить відомостей про протяжність маршруту у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту, як це передбачено правилами заповнення графи 20 ДМВ відповідно до Розділу ІІІ «Правила заповнення граф ДМВ декларантом або уповноваженою ним особою» наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення». 
Однак, декларантом до митного оформлення надано довідку про транспортні витрати № 2303/2 та загальну калькуляцію транспортних витрат від 24.02.2023, розраховану на 6 транспортних засобів, які належать підприємству та виконують рейси за маршрутом PLANTA (Польща) - Ягодин, Україна. 
Надана калькуляція містить маршрут перевезення PLANTA (Польща) - Ягодин, Україна, його протяжність - 280 км, витрати на пальне - 4358,23 грн з розрахунку 31 літр на 100 км (50,21 грн/л), витрати підприємства на амортизацію - 666,00 грн, зарплату водію та податки- 727,00 грн та 160,00 грн відповідно. 
Щодо тарифу на перевезення, слід зазначити, що чинними нормативними актами не встановлено форми калькуляції, а також обов`язкових її реквізитів. Основою для складання калькуляції на підприємстві є технічно обґрунтовані норми витрат матеріалів і трудових витрат, стандарти й технічні умови, установлені для відповідної продукції, що затверджуються на підприємствах керівником або зазначені в нормативних документах. Це ж стосується і визначення окремих тарифів на перевезення (транспортних, вантажних тарифів), в тому числі щодо їх обрахунку. 
У даному випадку, слід врахувати, що позивач ТОВ «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» не є транспортним підприємством та не надає комерційних послуг з перевезення вантажів, відповідно, окремих транспортних тарифів на перевезення вантажів, на підприємстві не встановлено. Калькуляція транспортних витрат, надана митному органу, складена за витратним принципом (собівартість перевезення), відповідно до якого собівартість перевезення фактично і є вартістю тарифу, оскільки не залежить від найменування й вартості вантажу, а також містить відомості, про відсутність яких зазначено в рішенні.
Також, в оскаржуваному рішенні зазначається, що відсутність розрахунку вартості транспортування, що складена безпосередньо покупцем товару, може свідчити про упередженість даних про фактичну вартість перевезення, що в ній зазначені, та створювати обґрунтовані сумніви щодо їх об`єктивності. 
Разом з тим, відповідач не надав пояснення про те, ким саме має бути складено калькуляцію транспортних витрат, для спростування сумнівів митниці щодо ймовірної упередженості та необ`єктивності внесених даних, з огляду на те, що транспортні засоби, зазначені в калькуляції витрат, належать самому позивачу. 
Крім того, відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджено Наказом Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 599 складання та подання на підтвердження транспортних витрат саме калькуляції передбачено у випадках, якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу.
Також, суд констатує, що є незрозумілим, які саме з внесених даних є необ`єктивними, оскільки дані щодо маршруту, відстані, витратам пального та його вартості узгоджуються з даними з відкритих джерел, що не утворює труднощів для їх перевірки, тоді як документального підтвердження факту виплат заробітної плати та способу розрахунку амортизаційних витрат на підприємстві митним законодавством не передбачено. Додатково, до позовної заяви було додано розширену калькуляцію (пояснення) щодо способу обрахунку транспортних витрат. 
Крім того, в оскаржуваному рішенні зазначено, що в довідці-калькуляції транспортних витрат від 24.02.2023 № 2 вказано, що навантаження входить до вартості перевезення, тоді як в самій довідці відсутня інформація щодо навантаження та вартості (суми) витрат на навантаження. 
Однак, слід врахувати пояснення сторони позивача з цього питання, за якими водій під час завантаження товару контролює розміщенням товару, його кріплення, перевіряє цілісність пакування, тобто виконує певні дії з навантаження, віднесені до його обов`язків та, відповідно, оплата за їх виконання включається до його заробітної плати, саме тому про це зазначено в калькуляції але не винесено в окремі витрати. 
Витрати на завантаження, в розумінні ст. 58 МК України, не були понесені покупцем, оскільки відповідно до контракту № 1 від 25.01.2023 поставка товарів здійснюється на умовах FCA та DAP Інкотермс 2010, проте, за даних обставин, продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Поставка даної партії скла, поставленої на адресу позивача відбувалось самовивозом зі складів продавця на умовах FСА, відповідно, витрати на його навантаження понесено продавцем товарів та включено у їх вартість. 
Також, в оскаржуваному рішенні було зазначено, що в СМR не вірно вказано номер інвойсу. Фактично, в фактурі заначено FS 82/МSZ/03/2023, а в СМR - 82/МSZ/03/2023, однак не зазначення в номері літер «ЕS» не може вказувати на невірне зазначення інвойсу, і тим більше не може свідчити на неправдивість заявлених відомостей щодо вартості товарів та бути підставою на коригування митної вартості, оскільки заявлена вартість підтверджена Додатком № 2 до Контракту та Експортною декларацією, яка містить посилання на фактуру та на СМR.
27.03.2023 на адресу декларанта від митниці надійшов запит про надання додаткових документів.
На запит митниці декларант листами від 27.03.2023 № 2703 та 2703-1 повідомив, що для підтвердження митної вартості надано всі наявні документи, інших документів надано не буде.
Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення, розбіжності, виявлені митним органом, пов`язані з відсутністю у калькуляції протяжності маршруту у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та розміру тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту, а також з зазначенням про те, що витрати на завантаження входять до вартості перевезення. 
Водночас, суд акцентує увагу на тому, що метою витребування документів є уточнення заявлених відомостей та усунення виявлених розбіжностей, однак жоден з витребуваних документів не має відношення до встановлення чи уточнення обставин перевезення (навантаження) товарів. Так, договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, не надавались та не міг бути наданий, оскільки такі договори не укладались та жодні треті особи не мають відношення до поставок, відповідно, жодних платежів, проведених третім особам на користь продавця, не здійснювалось. До виконання контракту № 1 від 25.01.2023 посередники не залучались, відповідно і рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) не могли бути надані на запит митниці. З метою митного оформлення товарів додатково не замовлялись експертні висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, враховуючи те, що якість товару підтверджено Сертифікатами якості, які надано до митного оформлення. Щодо виписки з бухгалтерської документації що законодавством не встановлено вичерпний перелік бухгалтерських документів та їх необхідно зазначити, форму, які декларант може подавати для підтвердження заявленої митної вартості товарів, оскільки він залежить від умов конкретної зовнішньоекономічної системи оподаткування, операції та на якій перебуває відповідний платник податків, форми ведення бухгалтерського обліку. 
Як вже зазначалось судом вище, до митного оформлення було надано експортну декларацію країни відправлення, яка в розумінні ч. 3 ст. 53 МК України є документом, що подається на підтвердження митної вартості товарів. Визначена декларантом митна вартість підтверджується відомостями, зазначеним в проформі, фактурі, експортній декларації, платіжними документами- квитанцією.
До того ж, слід наголосити і на тому, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номеру та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен був навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. 
Між тим, як вбачається з такого рішення, зазначено лише дату та номер митної декларації, однак, відсутнє обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, а також жодним чином документально не підтверджено інформацію, що використовувалась при здійсненні коригування.
Наявність у митного органу інформації щодо митних оформлень подібних товарів за рівнями митної вартості, вищими за митну вартість оцінюваного товару, не є достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару дійсно було імпортовано до України.
Відомості з інформаційних баз даних відповідача мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень та з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі данні не можуть мати більше значення, ніж наданні декларантом первинні документи на товар. 
Розбіжність між рівнем заявленої митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про не достовірність даних щодо заявленої позивачем митної вартості товару, так як торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).
З урахуванням наведеного, суд вважає, що на підтвердження складових дійсної митної вартості, позивачем було надано всі наявні в нього документи, які, в своїй сукупності, надають можливість встановити складові митної вартості товару, ідентифікувати належність документів до партії товару.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
За таких умов, суд вважає, що декларантом було підтверджено витрати на транспортування, а вимога митниці, щодо надання додаткових документів про витрати, є безпідставною.
У повідомлені не наведено передбаченої підстави та обставини, яка б підтверджувала таке припущення митного органу про наявність інформації щодо вищої митної вартості, адже не приведено жодного доказу, який би свідчив про оформлення подібних товарів за вищою митної вартість. Також, наведені відповідачем обставини за спірних правовідносин, не впливають на митну вартість товарів. 
З викладеного суд висновує, що відповідачем безпідставно завищено митну вартість задекларованого позивачем товару, оскільки надані позивачем документи на підтвердження заявленої ним митної вартості задекларованого товару за ціною контракту, є належними, стосуються контракту, дають можливість ідентифікувати задекларований товар, визначити його характеристики та властивості, і на підставі цих документів, які не містять неточностей та розбіжностей, можливо визначити митну вартість задекларованого товару за ціною контракту.
Суд наголошує на тому, що при обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів, митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів.
З наведеного слідує, що не врахувавши документи, надані декларантом, відповідач виніс протиправне рішення про коригування митної вартості товарів та прийняв картку відмови. 
Суд вважає, що висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості є необґрунтованим, а застосування резервного методу є неправомірним, що є підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення. 
Судом відхиляються посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Відповідачем під час розгляду даного спору не було доведено правомірності вказаного рішення, не надано належних та достатніх пояснень щодо доцільності та законності підстав корегування митної вартості товару. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно норм ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Згідно із ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАС України).
Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому, даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Так, згідно із ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас, частинами 4, 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Позивачем заявлено до відшкодування з відповідача 3 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.
З матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 15.08.2022 № 15/08/22ІТ та Додаткові угоди № 1 від 15.08.2022, № 2 від 31.03.2023; акт наданих послуг від 16.02.2024; рахунок від 16.02.2024 № 16/02/2024; платіжна інструкція № 5909 від 16.12.2024; заключна виписка за період з 01.12.2024 по 19.12.2024.
Детально проаналізувавши надані представником позивача докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням матеріалів справи, суд вважає, що витрати в сумі 3 000,00 грн є співмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, та відповідають критерію розумності витрат, враховуючи, витрачений час адвокатом, а також складність даного спору, тому такі підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. 77, 90, 132, 134, 139, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,  
в и р і ш и в:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів від 24.03.2023 № UA101070/2023/000021/1.
Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101070/2023/000138.
Сягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 5368,00 грн (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень).
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСТЕЙТ ТРЕЙДИНГ» витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.