Справа № 445/471/26 
провадження № 2/445/1041/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

12 травня 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.
секретаря судового засідання Кшемінської О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в :
ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник Кудіна А.В., 23.02.2026 року, через систему «Електронний суд», звернулось до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 11 652,14 грн заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 24.07.2019 року відповідач та АТ «Райффайзен Банк Аваль» уклали кредитний договір № 010/9723/82/608647, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитну картку на якій встановлено кредитний ліміт, який відповідач періодично використовувала та не погашала. 
17.07.2025 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-78-F у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передає (відступає) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Райффайзен Банк Аваль» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників.
Згідно реєстру боржників від 23.07.2025 до договору № 114/2-78-F від 17.07.2025, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 11 652,14 грн, з яких: 11 652,14 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, яку позивач і просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. 
Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 25.02.2026 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 
Вказану ухвалу суду відповідачу скеровано 26.02.2026 року, яка повернута до суду, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою. 
Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).
Окрім цього, Верховний Суд звертав увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Постанова ВП ВС від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), КГС ВС від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19 та від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
На момент постановлення даного судового рішення від сторін не надходило заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв від сторін чи їх представників не надходило. 
Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Судом вивчено наявні матеріали справи, досліджено письмові докази, оцінено доказ кожен окремо та в їх сукупності, внаслідок чого встановлено наступне. 
24.07.2019 року відповідач та АТ «Райффайзен Банк Аваль» уклали кредитний договір № 010/9723/82/608647, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитну картку на якій встановлено кредитний ліміт. 
17.07.2025 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-78-F у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передає (відступає) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Райффайзен Банк Аваль» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників.
Згідно реєстру боржників від 23.07.2025 до договору № 114/2-78-F від 17.07.2025, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 11 652,14 грн, з яких: 11 652,14 грн сума заборгованості за основною сумою боргу.
Факт користування кредитним лімітом, а також факт видачі відповідачу кредитної картки позивачем не доведено. Виписка про рух коштів чи інший документ, який би підтверджував факт отримання та користування кредитним лімітом відповідачем в матеріалах справи відсутні. 
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За приписами ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 -3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до положень ст. 77-80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1,5,6,7 ст. 81, ч. 1, 3 ст. 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Таким чином, звертаючись із вказаним позовом, саме на позивача покладено обов`язок доведення належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставини, що входять до предмета доказування. 
Суд акцентує увагу на тому, що позивачем не надано жодного доказу, який підтверджував би факт надання грошових коштів відповідачу у заявленому позовом розмірі. 
Суд констатує, що позивачем не надано жодних договорів, виписок, платіжних доручень, квитанцій, тощо, які б засвідчували факт перерахування відповідачу кредитних коштів, в порядку, передбаченому кредитними договором. 
Варто зазначити, що розрахунок заборгованості та реєстри боржників не є первинними бухгалтерськими документами та не є доказами видачі/отримання кредиту позичальником та самі по собі, без вказаних первинних документів не підтверджують право вимоги до позичальника. 
Оцінивши надані позивачем докази, суд вважає їх очевидно недостатніми, оскільки вони не підтверджують існування обставин на які посилається позивач і з них не можна встановити заборгованість відповідача та чи існує така взагалі. 
Зважаючи на встановлені судом та вищевикладені обставини, не надання позивачем доказів видачі/отримання позичальником кредиту за договором № 010/9723/82/608647 від 24.07.2019 року, правові підстави для задоволення позову відсутні, а тому в такому слід відмовити. 
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. 
Керуючись ст. 15, 16, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 12, 76-83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-283, 288, 289 ЦПК України, суд –

у х в а л и в :
у задоволенні позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту – відмовити. 
Копію рішення суду негайно надіслати сторонам. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення виготовленота підписано12 травня 2026 року. 

Суддя         О.М. Кіпчарський