02.07.26
22-ц/812/1372/26
Справа № 468/111/26       Головуючий у 1-й інстанції Томашевський О. О.
Провадження № 22ц/812/1372/26   Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
2 липня 2026 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючої-судді: Ямкової О. О.,
суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу
за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 , яка подана від його імені
адвокатом Барським Дмитром Олександровичем,
на рішення Казанківського районного суду міста Миколаєва від 20 квітня 2026 року, ухваленого під головуванням судді Томашевського О. О. у селищі Казанка Миколаївської області зі складенням повного судового рішення у справі
за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Споживчий центр» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А: 
У січні 2026 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 18 820 грн заборгованості за електронним кредитним договором. 
В обґрунтування вимог зазначило, що 10 вересня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 шляхом прийняття пропозиції (оферти) укладено кредитний договір № 10.09.2023-100001019, за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти на суму 10 000 грн строком на 42 дня, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за фіксованою процентною ставкою у розмірі 2,1% в день. Договір підписано позичальником за допомогою електронного підпису, вчиненого одноразовим ідентифікатором. 
Втім, зобов`язання за договором позичальником не виконані, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на дату подання позову складається з 10 000 грн заборгованості за тілом кредиту та 8 820 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, а всього на загальну суму 18 820 грн.
Посилаючись на ці обставини та наявність боргу ТОВ «Споживчий центр» просило стягнути з  ОСОБА_1 борг на загальну суму 18 820 грн, який складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000 грн та 8 820 грн заборгованості за процентами за користування кредитом. 
Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2026 року справу передано для розгляду за правилами підсудності до Казанківського районного суду Миколаївської області. 
Ухвалою судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 23 березня 2026 року позов прийнято до розгляду та за ним відкрито провадження.
Відзиву на позов відповідачем не надано, натомість діючи через свого представника ОСОБА_2 , надіслані письмові пояснення, в яких пред`явлений позов ОСОБА_1 визнано частково, а саме в частині заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000 грн та процентів за користування кредитом на суму 4 200 грн, посилаючись на наявність підстав для розрахунку процентів за користування кредитом в межах строку його надання за ставкою, що не може перевищувати 1% на день у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Заперечував щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн, вважаючи цей розмір завищеним та неспівмірним складності справи та обсягу виконаних робіт, зазначаючи про 1 000 грн, як достатній розмір таких витрат.
У відповіді на відзив позивач заперечив доводи ОСОБА_1 , викладені у письмових поясненнях, посилаючись на ті обставини, що жодних нарахувань процентів за користування кредитом поза межами строку надання кредиту кредитором не здійснено, а з огляду на те, що станом на час набрання чинності змін до Закону України «Про споживче кредитування» строк дії кредитного договору закінчився, то ці зміни не можуть бути застосовані до правовідносин між сторонами.
Рішенням Казанківського районного суду міста Миколаєва від 20 квітня 2026 року позов ТОВ «Споживчий центр» задоволено, ухвалено про стягнення на користь товариства з ОСОБА_1 заборгованості за договором від 10 вересня 2023 року №10.09.2023-100001019 в загальній сумі 18 820 грн, яка складається з 10 000 грн заборгованості за тілом кредиту та 8 820 грн заборгованості за процентами. Розподілено судові витрати. 
При ухваленні рішення, суд першої інстанції виходив з доведення кредитором факту невиконання позичальником умов договору, з огляду на що є усі підстави для стягнення тіла кредиту та процентів за ставкою, визначеною за умовами укладеного між ними договору, а також враховуючи безпідставність доводів відповідача про перерахування процентів за зниженою процентною ставкою відповідно до змін у законодавстві, що відбулися після настання строку виконання зобов`язань.
В апеляційній скарзі відповідач, діючи через свого представника ОСОБА_2 , посилаючись на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить його змінити в частині стягнення процентів за користування кредитом, стягнувши їх у розмірі 4 200 грн та визначити загальний розмір заборгованості в сумі 14 200 грн. В іншій частині рішення суду просив залишити без змін.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що кредитором безпідставно нараховано проценти за користування кредитом за ставкою, визначеною у договорі у розмірі 2,1 % на день, в той час як проценти за користування кредитом мають нараховуватись в межах строку його надання за ставкою, що не може перевищувати 1% на день у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Посилався на відповідну судову практику .
У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечив доводи апеляційної скарги з раніше викладених ним аргументів, зазначаючи що жодних нарахувань процентів за користування кредитом поза межами строку надання кредиту ним не здійснювалось, та з огляду на те, що станом на час набрання чинності змін до Закону України «Про споживче кредитування» строк дії кредитного договору закінчився, кредитором правомірно застосовано зазначену в договорі проценту ставку.
Посилався на відповідну судову практику та заперечував щодо можливості застосування у цій справі судової практики зазначеної відповідачем.
Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 2 та 22 червня 2026 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом статей 1046, 1049 ЦК України визначається, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
При вирішенні справи судом встановлено, що 10 вересня 2023 року відповідачем ОСОБА_1 , після ознайомлення з умовами кредитування, подання анкети та заявки, прийнято пропозицію (оферту) ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору на суму 10 000 грн строком на 42 дні з дати його надання зі строком повернення кредиту 21 жовтня 2023 року та зі сплатою фіксованої незмінної процентної ставки у розмірі 2,1 % за 1 день користування кредитом, і з поверненням кредиту шляхом сплати суми кредиту у останній день користування, сплати процентів за користування кредитом у первинний та черговий періоди, які згідно пункту 5 відповіді позичальника про прийняття пропозиції становлять 14 днів ( а.с.23-41).
Паспорт споживчого кредиту, додаток до анкети позичальника, таблиця обчислення вартості кредиту, пропозиція про укладення кредитного договору, заявка, примірна відповідь позичальника про прийняття пропозиції підписано позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора Н276 ( а.с.21-42).
За умовами укладеного договору, в цей же день та відповідно до квитанції 2363434470 АТ КБ «Приватбанк» 10 вересня 2023 року о 11 год 54 хв видно кредиту на суму 10 000 грн за договором №10.09.2023-100001019 на платіжну картку 537541*29 (а.с.77).
Зазначені обставини укладення кредитного договору та отримання за ним коштів позичальником не заперечуються, і в апеляційному порядку за скаргою позичальника не переглядаються, оскільки відповідачем оскаржено рішення суду лише в частині правильності нарахування процентів за ставкою, визначеною за умовами договору, замість застосування максимальної процентної ставки за змінами в законодавстві. 
В той же час визначаючи для стягнення суму заборгованості за процентами за користування кредитом, місцевий суд, з висновками якого погоджується колегія суддів апеляційного суду виходив з наступного.
Як вбачається з розрахунку кредитної заборгованості, наданого позивачем, позичальнику ОСОБА_1 розраховано заборгованість за процентами за користування кредитом станом на 6 січня 2026 року у розмірі 8 820 грн в межах строку кредитування, тобто за 42 дні у період з 10 вересня 2023 року по 21 жовтня 2023 року у розмірі 210 грн за день, що відповідає процентній ставці 2,1% на день визначеної умовами кредитного договору (а.с.44-61). Тому підстави для зменшення суми нарахованих процентів за користування кредитом відсутні.
Відсутні підстави і для розрахунку процентів за користування кредитом за ставкою 1% на день відповідно до змін, внесених до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким ця стаття доповнена пунктом 5 та встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який розраховується відповідно частини 4 цієї статті і не може перевищувати 1%, оскільки наведені зміни набрали чинності 24 грудня 2023 року. В той час, як кредитний договір між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий Центр» укладено строком до 21 жовтня 2023 року. Тобто на час набуття чинності змін до Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки за умовами укладеного договору строк кредитування закінчився та настав строк виконання зобов`язань. Тому підстави для застосування до виниклих між сторонами правовідносин законодавчого акту в ретроспективі відсутні, з огляду на положення частини 1 і 2 статті 5 ЦК України.
Отже, рішення суду першої інстанції в частині стягнення боргу за процентами винесено у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає. 
На підставі викладеного та у відповідності до положень, передбачених статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та обставин справи, які належним чином встановлені та досліджені судом першої інстанції, а тому не впливають на обґрунтованість його висновків.
Підстави для перерозподілу судових витрат у відповідності до положень статті 141 ЦПК України відсутні. 
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 20 квітня 2026 року - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча   О. О. Ямкова

Судді    Т. В. Крамаренко 

О. В. Локтіонова