УХВАЛА

27 квітня 2026 року 
м. Київ

справа №580/12788/24
адміністративне провадження № К/990/14364/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білак М.В.,
суддів: Жука А.В., Уханенка С.А., 
перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у справі №580/12788/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної міграційної служби України? у якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України щодо не розгляду по суті скарги ОСОБА_1 від 18 вересня 2024 року, поданої через представника - адвоката Тарасенко Д.Ю., щодо протиправних дій ЦПМУ ДМС;
- зобов`язати Державну міграційну службу України об`єктивно та всебічно розглянути по суті скаргу ОСОБА_1 від 18 вересня 2024 року, подану через представника - адвоката Тарасенко Д.Ю., з перевіркою всіх викладених в ній обставин та вжити невідкладних заходів для припинення неправомірних дій або бездіяльності, які були підставою для подання скарги.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду Гаращенка В.В. від 27 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2026 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
31 березня 2026 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у справі №580/12788/24. Заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Через відсутність складу колегії суддів, який визначений протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду цієї касаційної скарги, а саме у зв`язку з перебуванням судді Уханенка С.А. у відпустці у період з 08 квітня 2026 року по 17 квітня 2026 року включно (наказ від 17 березня 2026 року №603/0/6-26) та судді Жука А.В. у відрядженні у період з 18 квітня 2026 року по 25 квітня 2026 року (наказ від 15 квітня 2026 року №1074/0/6-26), ухвала постановляється 27 квітня 2026 року.
На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України від 30 вересня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково. 
Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, як виняток, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.
Як вбачається з рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року, зазначену справу судом розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності або розглянутих в порядку спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Верховний Суд відзначає, що, визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки, є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.
У касаційній скарзі заявник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес.
Верховний Суд зазначає, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права, які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.
Проте, заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин та не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Щодо посилання на суспільний інтерес, то Верховний Суд звертає увагу скаржника, що вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.
Касаційна скарга не містить доводів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет спору у цій справі стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.
Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Щодо посилання заявника на підстави касаційного оскарження, визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі незначної складності, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
З огляду на зазначене та враховуючи, що заявник, оскаржуючи судове рішення у цій справі, не обґрунтував наявності випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до опису обставин справи, незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, цитуванням норм законодавства, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
При цьому суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, виходив із відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача. Зокрема, суди дійшли висновку, що оскільки на скаргу представника позивачки від 18 вересня 2024 року відповідачем листом від 24 вересня 2024 року №Т-9840-24/6.4/6139-24 повідомлено про результати її розгляду, а, отже, відповідачем не вчинялась бездіяльність з розгляду вищезазначеної скарги. Крім того, суди дійшла висновку, що до повноважень ДМС України не входить контроль або зобов`язання територіальних органів ДМС виконувати рішення судів. Також суди зазначили про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити перевірку всіх викладених у скарзі позивачки обставин та вжиття невідкладних заходів щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року у справі №580/11970/23, якою Управління зобов`язано прийняти декларацію ОСОБА_1 від 03 листопада 2023 року про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації, однак у разі незгоди позивачки із бездіяльністю Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби, вона не позбавлена права звернутись до суду у межах справи №580/11970/23 про встановлення судового контролю та пред`явити відповідний виконавчий лист до органів ДВС для примусового виконання такого рішення суду.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є найвищим судом у системі судоустрою України, забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначений процесуальним законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, 
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасенко Дар`ї Юріївни на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у справі №580/12788/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді М.В. Білак

А.В. Жук

С.А. Уханенко