ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
03.11.2025	Справа № 910/416/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., розглянувши матеріали справи 
за позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
до державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»
про стягнення 48074691,66 грн,

Представники: 
від позивача Шевченко І.С.
від відповідача не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся з позовом Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» про стягнення 47697213,54 грн, зокрема 30594748,90 грн безпідставно збережених коштів пайової участі, 14348937,23 грн інфляційних втрат, 2753527,41 грн 3% річних.

Суд своєю ухвалою від 14.01.2025 відкрив провадження у справі № 910/416/25, постановив розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Позивач вважає, що відповідач, всупереч вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» (далі - Закон № 132-ІХ), як замовник будівництва не перерахував до введення об`єкта в експлуатацію до місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту у розмірі 30594748,9 грн. Ці кошти, на думку позивача, є безпідставно збереженими, та підлягають стягненню на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України. 15.12.2017 відповідачу було видано дозвіл на виконання будівельних робіт на комплексну забудову мікрорайонів VI, VII, VIII, IX, X, XIII багатофункціонального житлового району на проспекті Правди (навпроти перетину з проспектом Василя Порика) у Подільському районі м. Києва (VI, VII, IX, X, XIII мікрорайони). 11.01.2022 Державна інспекція архітектури та містобудування України видала сертифікат № ІУ123220105527 № ІУ123220105601 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єкти. За розрахунком позивача, розмір пайової участі підлягає обчисленню як 2 % від вартості споруджених житлових будинків, що розраховується за нормативом одиниці створеної потужності для житлових будинків, для визначення якого застосовується вартість спорудження 1 кв.м. житлових будинків для міста Києва, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України. Площа об`єкта будівництва 1 (житловий будинок № 13.1 та житловий будинок № 13.2), на яку позивача нараховує пайову участь, становить 55288,2 кв.м., а площа об`єкта будівництва 2 (житловий будинок № 13.3) - 31245,2 кв.м..
Оскільки зобов`язання відповідача є грошовим, за його порушення позивач просить стягнути з відповідача борг з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також стягнути 3 відсотки річних. Період прострочення позивач обчислює з 12.01.2022 по 11.01.2025.

Відповідач позов відхилив повністю. Відповідач вважає, що у нього відсутній обов`язок із сплати пайової участі. Обґрунтовуючи цей довід відповідач посилається на Закон № 132-ІХ, яким з 01.01.2020 виключено статтю 40 у Законі України «Про регулювання містобудівної діяльності», що встановлювала обов`язок для забудовників сплачувати пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, та який (Закон), на думку позивача, передбачає виключно обов`язок зі сплати пайової участі для замовників будівництва, що уклали відповідні договори до 1 січня 2020 року. Оскільки відповідач такого договору не укладав, обов`язок зі сплати у нього відсутній. Відсутність обов`язку зі сплати пайової участі має наслідком і неправомірність вимог про стягнення інфляційної складової боргу та 3 відсотків річних.
Також відповідач не погодився з наведеним позивачем розрахунком розміру пайової участі. Незгода стосується таких підстав:
- неправомірного включення до площ, на які нараховується пайова участь, площ технічних приміщень. До таких площ, за твердженнями відповідача, позивач неправомірно включив технічні приміщення загальною площею 179,5 кв.м. у житловому будинку № 13.1, технічні приміщення загальною площею 119,3 кв.м. у житловому будинку № 13.2 та технічні приміщення загальною площею 175,6 кв.м. у житловому будинку № 13.3;
- відповідно до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-ІХ розрахунок пайової участі мав бути здійснений станом на 04.02.2020, на яку показник опосередкованої вартості спорудження 1 кв.м. житлових будинків для міста Києва становив 14694 грн. Натомість позивач здійснив такий розрахунок станом на 17.12.2024, застосувавши чинну на цю дату опосередковану вартість спорудження 1 кв.м. житлових будинків у розмірі 17678,00 грн;
- застосування методики (формули) розрахунку пайової участі, затвердженої нормативно-правовим актом (рішення Київської міської ради від 19.12.2019 № 460/8033), яке визнано протиправним та нечинним (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 320/44099/23 від 17.10.2024). 

В межах підготовчого провадження позивач змінив (24.02.2025) розмір позовних вимог. Зокрема, позивач зменшив розмір вимоги про стягнення пайової участі до 30427020,04 грн. Зменшення розміру цієї вимоги мало місце внаслідок зміни (зменшення) площ об`єктів будівництва, на які нараховується пайова участь. Позивач виключив з нарахування технічні приміщення загальною площею 179,5 кв.м. у житловому будинку № 13.1, технічні приміщення загальною площею 119,3 кв.м. у житловому будинку № 13.2 та технічні приміщення загальною площею 175,6 кв.м. житловому будинку № 13.3. Водночас позивач збільшив розмір вимог про стягнення з відповідача боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції (14909239,82 грн), та розмір вимог про стягнення 3 відсотків річних (2738431,80 грн). Загальний розмір вимог становить 48074691,66 грн. Суд прийняв заяву до розгляду.

Відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі № 910/416/25 до набрання законної сили рішенням у справі Київського окружного адміністративного суду № 320/14125/24 за позовом ТОВ «Л-Груп» до Київської міської ради, третя особа Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Предметом спору у цій справі є чинність рішення Київської міської ради від 15.11.2016 № 411/1415 «Про затвердження Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва». Відповідач вважає, що оскільки при визначенні розрахунку пайової участі позивача застосовує вказаний Порядок, існує об`єктивна неможливість розгляду справи. 
Суд 24.02.20225 відмовив у задоволенні цього клопотання, ухвалу про що заніс до протоколу судового засідання.
Зокрема, за п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку господарського судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Об`єктивна неможливість - це наявність таких перешкод щодо виявлення тих чи інших обставин, фактів, які не можуть бути встановлені у цьому провадженні, але мають значення для справи. Саме по собі встановлення цих обставин у іншому провадженні за відсутності перешкод їх виявлення в рамках справи, що розглядається, не є такою об`єктивною неможливістю. 
За частиною 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Отже, у випадку ухвалення рішення про у справі № 320/14125/24 про нечинність рішення Київської міської ради від 15.11.2016 № 411/1415 правові наслідки не матимуть ретроспективної дії, що виключає об`єктивну неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи № 320/14125/24.

Також відповідач подав клопотання про призначення у справі комплексної будівельно-технічної експертизи, запропонувавши поставити на вирішення експертів питання, що стосуються з`ясування площі об`єкті будівництва, яка підлягає врахованню при розрахунку розміру пайової участі. 
Суд 28.04.2025 відмовив у задоволенні клопотання про призначення комплексної будівельно-технічної експертизи, ухвалу про що заніс до протоколу судового засідання.
Відмовляючи у задоволенні цього клопотання суд виходив з такого. 
Згідно із ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
За приписами ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. 
Водночас між сторонами відсутні розбіжності щодо площі об`єктів будівництва, яка підлягає врахованню при розрахунку розміру пайової участі (з урахуванням заяви позивача від 24.02.3025 про зміну розміру позовних вимог). Визнання цих обставин сторонами, відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, є обставиною, яка не підлягає доказуванню, а тому відсутні підстави для призначення експертизи їх дослідження. 

23 червня 2025 року відповідач подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності (до позовної заяви не додано доручення від Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Відповідач заперечив проти залишення позовної заяви без розгляду. Відповідач послався на те, що відповідно до Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва (далі - Порядок), що затверджений рішенням Київської міської ради від 15.11.2016 № 411/1415, Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в усіх питаннях щодо залучення коштів пайової участі виступає від імені Київської міської ради, є єдиним органом, уповноваженим здійснювати розрахунок пайової участі та укладання, зміну та розірвання договорів про пайову участь, має право здійснювати представництво (самопредставництво) інтересів Київського міського голови, Київської міської ради, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту, їх посадових осіб у судах України на всіх стадіях судового процесу через посадових осіб юридичної служби Департаменту, які без окремого доручення беруть участь у справах з усіма правами, крім відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди, що надані законодавством про адміністративне, господарське, цивільне судочинство, Кодексом України з процедур банкрутства, та на стадії примусового виконання рішень судів позивачу, відповідачу, третій особі, учаснику судового провадження, учаснику виконавчого провадження, стягувану, боржнику, представнику. Рішення Київської міської ради від 15.11.2016 № 411/1415 «Про затвердження Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва» (пункт 6) накладає на позивача, у разі встановлення факту прийняття об`єкта будівництва, або реконструкції в експлуатацію, або присвоєння адреси новозбудованим, реконструйованим об`єктам без наявності довідки про виконання умов пайової участі обов`язок звернутися до особи, що порушила умови Порядку, з вимогою про укладення договору про пайову участь та, за наявності обґрунтованих підстав, звернутися до правоохоронних органів або до суду.
Отже, суд доходить висновку, що позивач здатний особисто здійснювати процесуальні права та виконувати обов`язки в суді як позивач за позовом про стягнення коштів пайової участі.
З огляду на це суд відмовив у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, постановивши 07.07.2025 ухвалу, яка була занесена до протоколу судового засідання. 

Відповідач 31.10.2025 подав клопотання про повернення в підготовче провадження з метою подачі доказів.
Суд відмовив у задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження, що зазначено у протоколі судового засідання 03.11.2025. 
Відмовляючи у задоволенні клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження суд виходив з того, що порядок здійснення судочинства у господарських справах, який є предметом регулювання Господарського процесуального кодексу України, повинен здійснюватися відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3), тобто вчинення судом виключно тих дій, які передбачені законом. Господарський процесуальний кодекс України не містить законодавчих приписів про можливість застосування інституту повернення до стадії підготовчого провадження після її закриття та не врегульовує підстави і механізми його застосування, а також не наділяє господарський суд повноваженнями прийняття таких рішень. 

Відповідач подав клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
Підстави залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, наведені в ч. 1 ст. 50 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України, за якою треті особи залучаються у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. 
Заявник клопотання не навів таких підстав, з огляду на що 03.11.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання (відповідна ухвала занесена до протоколу судового засідання). 

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

З 2017 року по 2022 року державне підприємство «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-водиця» здійснило комплексну забудову житлового району на проспекті Правди (навпроти перетину з проспектом Василя Порика) у Подільському районі м. Києва.
Підставою для такого будівництва є дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ 113173490196, який виданий 15 грудня 2017 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України державному підприємству «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-водиця» на «Комплексну забудову мікрорайонів VI, VII, VIII, IX, X, XIII багатофункціонального житлового району» (VI, VII, IX, X, XIII мікрорайони), поштова/будівельна адреса: проспект Правди (навпроти перетину з проспектом Василя Порика) у Подільському районі м. Києва. Вид будівництва - нове будівництво. Клас наслідків (відповідальності) значні наслідки (ССЗ).
Відповідно до Єдиної державної електронної система у сфері будівництва, яка є єдиною інформаційно-комунікаційною системою у складі містобудівного кадастру, що забезпечує створення, перегляд, відправлення, прийняття, збирання, внесення, накопичення, обробку, використання, розгляд, зберігання, захист, облік та надання інформації у сфері будівництва (ст. 22-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»), 11 січня 2022 року Державною інспекцією архітектури та містобудування України видано такі сертифікати про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів:
- сертифікат № ІУ123220105527 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів: «Комплексна забудова мікрорайонів VI, VII, VIII, IX, X, XIII багатофункціонального житлового району на проспекті Правди (навпроти перетину з проспектом Василя Порика) у Подільському районі м. Києва» (VI, VII, IX, X, XIII мікрорайони) (XIII м-н, І черга: 1 п.к.- буд. №13.1, ТП №13.14 (за ГП); 2 п.к. - буд. №13.2 (за ГП)) (клас наслідків ССЗ) (далі - Об`єкт будівництва 1). Дата початку будівництва 15.08.2018;
- сертифікат № ІУ123220105601 про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів: «Комплексна забудова мікрорайонів VI, VII, VIII, IX, X, XIII багатофункціонального житлового району на проспекті Правди (навпроти перетину з проспектом Василя Порика) у Подільському районі м. Києва» (VI, VII, IX, X, XIII мікрорайони) (XIII м-н, ІІ черга - буд. №13.3 (за ГП)) (клас наслідків ССЗ) (далі - Об`єкт будівництва 2). Дата початку будівництва 15.08.2018.
Замовником будівництва є державне підприємство «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-водиця».
Площа об`єкта будівництва 1 (житловий будинок № 13.1 та житловий будинок № 13.2), на яку позивач нараховує пайову участь, становить 55288,2 кв.м., а площа об`єкта будівництва 2 (житловий будинок № 13.3) - 31245,2 кв.м..
За даними Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва загальна площа житлового будинку № 13.1 становить 31303,9 кв.м., загальна площа житлового будинку № 13.2 становить 23984,3 кв.м., загальна площа житлового будинку № 13.3 становить 31245,2 кв.м..
Після прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом Об`єкта будівництва 1 та Об`єкта будівництва 2 позивач неодноразово надсилав відповідачу розрахунки обсягу пайової участі у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва з вимогами про їх підписання. Позивач у вимогах загальну площу житлового будинку № 13.1, на яку розраховувалась пайова участь, визначав у розмірі 31303,9 кв.м., загальну площа житлового будинку № 13.2 - у розмірі 23984,3 кв.м., загальну площу житлового будинку № 13.3 - у розмірі 31245,2 кв.м.
Сформовані позивачем у цій справі вимоги стосуються стягнення пайової участі, яка розраховується на такі площі вказаних вище житлових будинків:
житловий будинок № 13.1 - 31124,4 кв.м.;
житловий будинок № 13.2 - 23865 кв.м.,
житловий будинок № 13.3 - 31069,6 кв.м.

Оскільки, як зазначено вище, вказані площі не є спірними, вирішення спору полягає у наданні відповіді на питання виникнення у відповідача обов`язку сплати такої пайової участі та її розміру. 
Вирішуючи ці питання суд виходить з такого.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року
№ 3038-VI (далі - Закон), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Під будівництвом Закон розуміє нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт об`єкта будівництва.
Тобто будівництво, як комплексне явище, є складним процесом створення нових, а також розширення, реконструкції, технічного переоснащення об`єктів виробничого та невиробничого призначення, підприємств, тощо. Учасниками цього процесу, крім осіб, які безпосередньо здійснюють будівництво, є також державні органи, органи місцевого самоврядування. Їхня спільна діяльна діяльність, передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів, реконструкцію існуючої забудови та територій, створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури, що є складовими планування і забудови територій (ч. 1 ст. 2 Закону).
Протягом здійснення державним підприємством «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-водиця» забудови Об`єкта будівництва 1 та Об`єкта будівництва 2 правове регулювання пайової участі забудовника у розвитку інфраструктури населеного пункту мало різне правове регулювання.
Зокрема, до 01.01.2020 була чинна ст. 40 Закону, яка передбачала, що: порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону (ч. 1 ); замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту (ч. 2); пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (ч. 3); правовою підставою такої участі є договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (ч. 9).
Водночас, Верховний Суд, вирішуючи спори щодо участі замовника будівництва у створенні і розвитку інфраструктури населеного пункту, неодноразово зазначав, що відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов`язання має бути виконано до прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру (відповідні праві висновки сформовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 911/594/18, від 22.08.2018 у справі № 339/388/16-ц, від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20).
01.01.2020 набрав чинності пункт 13 розділу I Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20 вересня 2019 року № 132-IX (далі - Закон № 132-IX) про виключення ст. 40 Закону.
Разом із тим законодавцем під час внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (шляхом виключення статті 40 вказаного Закону на підставі Закону № 132-IX) у абзаці другому пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX було встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:
1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):
- для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;
- для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування;
3) замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва;
4) пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію;
5) кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту;
6) інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.
Передбачений прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:
- об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;
- об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.
У вказаних двох випадках, враховуючи вимоги підпунктів 3, 4 абзацу другого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.
Системний аналіз зазначених норм та обставин дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:
- для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020;
- для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21, від 13.12.2022 у справі № 910/21307/21, від 20.02.2024 у справі № 910/20216/21, від 23.05.2024 у справі № 915/149/23, від 03.12.2024 у справі № 910/6226/23. 
У суду відсутні підстави для відступу від наведеної вище правої позиції, що була сформована у рішеннях Верховного Суду. 
Поняття зобов`язання та підстави його виникнення наведені у ст. 509 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, за якою зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
За ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні прав та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. 
Суб`єктами зобов`язання, які є елементами зобов`язання, є його сторони: управомочена сторона - кредитор, та зобов`язана сторона - боржник. 
Виконання зобов`язання - це вчинення боржником або іншою особою на користь кредитора або третьої певної особи дії або утримання від дії, яка становить предмет виконання зобов`язання. Виконання зобов`язання є правомірної дією, яка спрямована на припинення зобов`язання. 
Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавство, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Такі умови (принципи) можна поділити на умови належного виконання та реального виконання. Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведено належним сторонами, щодо належного предмету, у належний спосіб, у належний строк (термін), у належному місці. Принцип реального виконання слід розуміти як виконання зобов`язання в натурі, тобто вчинення саме тих дій, що становлять зміст зобов`язання. 
У переважній більшості зобов`язань кожний із суб`єктів зобов`язання є водночас і кредитором і боржником один щодо одного. А тому, відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін зобов`язання має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. 
З огляду на це, використання терміну «зобов`язання» застосовується як для позначення зобов`язального правовідношення в цілому, так і для позначення окремого обов`язку боржника (боргу). 
Спосіб виконання - це порядок та послідовність здійснення сторонами дій у процесі виконання зобов`язання. 
З огляду на це доводи відповідача про відсутність обов`язку зі сплаті пайової участі є не обґрунтованими.
Відповідно до підпункту 4 абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.
Верховний Суд у постанові від 13.12.2022 у справі № 910/21307/21 зауважує, що у випадку, якщо замовниками об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію належним та ефективним способом захисту є звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України. 

Як зазначено судом вище, розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX передбачено, що розмір пайової участі для житлових будинків становить 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.
З 16.12.2021 діють показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, що затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 337. Згідно з цим наказом показник опосередкованої вартості спорудження житла в м. Київ становить 17678,00 грн.
Отже, розмір пайового внеску щодо Об`єкта будівництва 1 та Об`єкта будівництва 2 становить 30427020,04 грн ((54989,40+31069,60) х 17678 х 2%).
Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем на суму 3002536,07 грн належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Цінність зобов`язання в його виконанні. Оскільки зобов`язання є різновидом правовідносин, воно охороняється примусовою силою держави, і щодо боржника у разі порушення зобов`язання застосовуються міри цивільно-правової відповідальності. Такі спеціальні міри стимулюють боржника до належного виконання зобов`язання та забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов`язання боржника. 
Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
За розрахунком позивача, що прийнятий судом, з відповідача слід стягнути 14909239,82 грн інфляційних втрат, 2738431,80 грн 3% річних за період з 12.01.2021 (наступного дня після введення об`єкта будівництва в експлуатацію) по 11.01.2025.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.
Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.
Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:

Задовольнити повністю позов Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця».
Стягнути з державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» (вул. Соборна, 63, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08131, код 00849296) на користь Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044, код 04633423) 30427020,04 грн безпідставно збережених коштів пайової участі, 14909239,82 грн інфляційних втрат, 2738431,80 грн 3% річних, 576896,30 грн судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складений 06.05.2026.

Суддя С. А. Ковтун