ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 р. 	Справа № 635/4741/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Семененко М.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О.) від 23.02.2026 по справі № 635/4741/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області 
про визнання незаконними і недійсними дії посадових осіб,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до до Харківського районного суду Харківської області з зазначеним позовом до Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області про визнання незаконними і недійсними дії посадових осіб.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24.06.2025 року по справі № 635/4741/25 адміністративну справу ОСОБА_1 до Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області про визнання незаконними і недійсними дії посадових осіб передано до Харківського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.08.2025 року відкрито спрощене провадження у справі № 635/4741/25.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2025 року передано справу № 635/4741/25 на розгляд до Новобаварського районного суду міста Харкова.
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 28.10.2025 року передано на розгляд Харківському окружному адміністративному суду за предметною підсудністю матеріали справи № 635/4741/25 (провадження № 2-а/639/217/25) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області про визнання незаконними і недійсними дії посадових осіб.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025 справу № 635/4741/25 передано в провадження судді Марині Лук`яненко.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року роз`єднано у самостійні провадження вимоги, заявлені по справі № 635/4741/25. У межах справи № 635/4741/25 залишено наступні позовні вимоги:
1. визнати незаконними і протиправними дії і бездіяльність поліцейського офіцера громади, капітана поліції Пащенко Романа Андрійовича, який протягом 2024-2025 р. злісно порушував Закони України і присягу поліцейського, злісно і неодноразово порушував законні права і інтереси ОСОБА_1 , при розгляді його звернень до ХРУП № 1 ВП № 3, що привело до завдання ОСОБА_1 великої матеріальної і моральної шкоди;
2. стягнути з поліцейського офіцера громади капітана поліції Пащенко Р.А. на користь ОСОБА_1 завдані ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 50 тисяч гривень і моральну шкоду в сумі 100 тисяч гривень.
В іншій частині позовні вимоги виділено в окреме провадження і передано на розгляд до Новобаварського районного суду м. Харкова.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, визнано поважними причин пропуску строку та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із даним адміністративним позовом; прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження без виклику сторін.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим, адже було прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вважає, що Харківський окружний адміністративний суд не виконав вимоги ст. 2 КАС України, та не захистив його права. Відповідно до постанов Верховного Суду від 16.03.2023 № 160/17911/21, посадова особа зобов`язана не лише перевірити звернення, а й вжити заходів щодо реального поновлення прав громадянина, якщо таке порушення встановлено. На звернення позивача ХРУП № 1 ВП 3 протягом 2024-2025 Пащенко не оглянув пошкоджене і знищене майно, не склав відповідні документи, не опитав його та свідків, в тому числі не опитав ОСОБА_2 , не оглянув пошкоджене і знищене майно, не склав відповідні документи. В матеріалах справи є документи про те, що з ОСОБА_3 проведена профілактична робота, а тому це офіційно підтверджує порушення ним вимог закону і порушення прав позивача.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
07.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області із заявою з приводу хуліганських дій гр. ОСОБА_2 (сусіда позивача по земельній ділянці), з яким у позивача виник конфлікт, у ході якого (зі слів позивача) ОСОБА_4 словесно та фізично йому погрожував./а.с.167/
Подану заяву зареєстровано в Інформаційно-комунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" (ІКС ІПНП) за вх. № 4959 від 07.06.2024.
Згідно з рапортом від 03.07.2024 та довідкою "Про результати розгляду повідомлення "102" ЄО № 4959 від 07.06.2024", за підписом ПОГ СВГ ВП Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції Романа Пащенко, в ході перевірки вказаного звернення встановлено, що 28.05.2024 року приблизно о 17-00 год. між заявником гр. ОСОБА_1 та його сусідом по земельній ділянці з гр. ОСОБА_4 виник конфлікт, у ході якого останній нібито погрожував фізичною розправою та виражався лайливими словами у бік заявника гр. ОСОБА_1 .
У зв`язку з зазначеними фактом в межах наділених повноважень та діючого законодавства України, здійснювались заходи спрямовані на встановлення місця перебування гр. ОСОБА_2 , з метою його опитування та прийняття відповідного рішення, а саме здійснювалися неодноразові виїзди за вищевказаною адресою мешкання гр. ОСОБА_2 , про те щоразу з домоволодіння на контакт ніхто не виходив. Здійснювався заходи на опитування сусідів або осіб, які можуть володіти будь-якою інформацією відносно місця перебування гр. ОСОБА_2 , однак таких осіб встановлено не було. Був здійснений телефонний дзвінок на вказаний у заяві номер телефону, а саме НОМЕР_1 , у ході телефонної розмови особа представилась як гр. ОСОБА_4 та повідомив, що перебуває по власним справам у м. Харків, по приїзду за адресою свого мешкання повідомить телефонним дзвінком, проте в подальшому на зв`язок не виходить та неодноразові телефоні дзвінки ігнорує.
У зв`язку з викладеним, прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення та списання матеріалів ЄО № 4959 від 07.06.2024 року до справи згідно Закону України "Про звернення громадян".
Про результати проведеної перевірки позивача повідомлено листом від 08.07.2024 № 8859/119-90/01/20-2024 за підписом начальника Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області Олександра Горбачова, в якому також роз`яснено право оскаржити прийняте рішення у порядку ст. 16 Закону України "Про звернення громадян" та слідчому судді Харківського районного суду на підставі ст. 303 КПК України.
05.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області із заявою з приводу хуліганських дій гр. ОСОБА_2 (сусіда позивача по земельній ділянці), з яким у позивача виник конфлікт, у ході якого гр. ОСОБА_2 словесно та фізично погрожував позивачу.
Подану заяву зареєстровано в ІКС ІПНП за вх. № 8817 від 06.09.2024.
Згідно з рапортом та довідкою "Про результати розгляду ЄО № 8817 від 06.09.2024", за підписом ПОГ СВГ ВП Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітана поліції Романа Пащенко, в ході перевірки вказаного звернення встановлено, що 28.05.2024 року приблизно о 17:00 год. між заявником гр. ОСОБА_1 та його сусідом по земельній ділянці з гр. ОСОБА_4 виник конфлікт, у ході якого останні нібито погрожував фізичною розправою та виражався лайливими словами у бік заявника гр. ОСОБА_1 .
У зв`язку з зазначеними фактом був встановлений та опитаний гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , к.н.т. НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_2 , який пояснив, що дійсно між ним та гр. ОСОБА_5 періодично виникають конфлікти на різному підґрунті, які нібито провокує сам гр. ОСОБА_5 . Так, 28.05.2024 року гр. ОСОБА_4 , перебуваючи в себе на подвір`ї та відпочиваючи з сім`єю почув сильний стукіт у паркан, вийшовши через хвіртку, яка виходить у бік поля, побачив гр. ОСОБА_1 , який почав сварити його за нібито не законно зайняту земельну ділянку та між ними виник словесний конфлікт, під час якого гр. ОСОБА_4 відреагував обурившись, проте з його слів образливими словами або погрозами у бік гр. ОСОБА_1 , не висловлювався. З ОСОБА_4 була проведена профілактична бесіда, щодо не допущення проявів аморальної поведінки та добросусідства.
Враховуючи вище викладене, та відповідно до супровідного листа т.в.о. заступника начальника-начальник СВ ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області підполковника поліції Романа Пеленчука, що в зібраних матеріалах не достатньо, підстав для прийняття рішення про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на теперішній час, отримано не достатньо, а нових ознак складу злочину виявлено не було, було прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення та списання матеріалів ЄО № 8817 від 06.09.2024 року до справи згідно Закону України "Про звернення громадян".
Про результати проведеної перевірки позивача повідомлено листом від 09.10.2024 № 13957/119-90/01/20-2024 за підписом начальника Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області Олександра Горбачова, в якому також роз`яснено право оскаржити прийняте рішення у порядку ст. 16 Закону України "Про звернення громадян" та слідчому судді Харківського районного суду на підставі ст. 303 КПК України.
07.12.2024 року ОСОБА_1 з посиланням на Закон України "Про звернення громадян" та Закон України "Про інформацію" звернувся до Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області із заявою щодо повторної перевірки за попередніми заявами хуліганських дій гр. ОСОБА_2 (сусіда позивача по земельній ділянці), з яким у позивача виник конфлікт, у ході якого гр. ОСОБА_2 словесно та фізично погрожував позивачу.
Подану заяву зареєстровано за вх.№ О-1927 від 09.12.2024.
У ході проведення перевірки вказаного звернення встановлено, що ОСОБА_1 звертався з заявами за фактом хуліганських дій сусіда гр. ОСОБА_2 , що мало місце 28.05.2024 року у с. Ржавець, які зареєстровані в ІКС ІПНП за вх.№ 4959 від 07.06.2024 та за вх.№ 8817 від 06.09.2024, за якими проведено перевірку.
Враховуючи вище викладене, згідно ст. 8 Закону України "Про звернення громадян" прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення та списання вх.№ О-1927 від 09.12.2024 до справи згідно Закону України "Про звернення громадян".
Про результати проведеної перевірки позивача повідомлено листом від 23.12.2024 № О-1927/119-90/01/20-2024 за підписом начальника Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області Олександра Горбачова, в якому також роз`яснено право оскаржити прийняте рішення у порядку ст. 16 Закону України "Про звернення громадян" та слідчому судді Харківського районного суду на підставі ст. 303 КПК України.
23.05.2025 року ОСОБА_1 з посиланням на Закон України "Про звернення громадян" та ст. 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення звернувся до Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області із заявою повторної перевірки за попередніми заявами хуліганських дій гр. ОСОБА_2 (сусіда позивача по земельній ділянці), з яким у позивача виник конфлікт, з проханням притягнути гр. ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за багаторазові хуліганські дії.
Подану заяву зареєстровано в Інформаційно-комунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" (ІКС ІПНП) за вх.№10424 від 27.05.2025.
Згідно з рапортом та довідкою "Про результати розгляду звернення ОСОБА_1 ІКС "ІП НПУ" № 10424 від 27.05.2025", за підписом заступника начальника ВП-начальника СВГ відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області підполковника поліції Дмитра Мусієнка, в ході перевірки вказаного звернення перевірки встановлено, що ОСОБА_1 звертався з заявами за фактом хуліганських дій сусіда гр. ОСОБА_2 , що мало місце 28.05.2024 року у с. Ржавець, які зареєстровані в ІКС ІПНП за вх. № 4959 від 07.06.2024 та за вх. № 8817 від 06.09.2024. Усі звернення було всебічно та в повному обсязі розглянуто та за результатами розгляду надано відповіді заявнику.
Також під час розгляду матеріалу опитано гр. ОСОБА_2 , який повідомив, що у нього склались конфліктні ситуації з гр. ОСОБА_1 , який за його словами сам провокує на конфлікти, та поводить себе зухвало. Також, опитано гр. ОСОБА_6 , яка пояснила, що у гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно постійні конфлікти на ґрунті особистої неприязні. За результатами перевірки з ПОГ СВГ відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області Пащенком Романом Андрійовичем проведено профілактичну бесіду з приводу недопущення порушень службової дисципліни та функціональних обов`язку. Ознак кримінального чи адміністративного правопорушення не виявлено. Ознак порушень дисципліни та законності працівниками поліції не виявлено. Заявнику рекомендовано звернутись до суду для вирішення цивільно-правового спору по суті.
Враховуючи вище викладене, прийнято рішення про припинення подальшого розгляду звернення та списання матеріалів ІКС ІПНП за вх.№ 10424 від 27.05.2025 до справи згідно Закону України "Про звернення громадян".
Про результати проведеної перевірки позивача повідомлено листом від 05.06.2025 № 42816-2025 за підписом начальника Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області Антона Федорова, в якому також роз`яснено право оскаржити прийняте рішення у порядку ст. 16 Закону України "Про звернення громадян" та слідчому судді Харківського районного суду на підставі ст. 303 КПК України.
Посилаючись на неналежний розгляд відповідачем його звернень, що привело до завдання йому великої матеріальної і моральної шкоди, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
Спірні правовідносини врегульовані Порядком розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженого Наказом МВС України від 15.11.2017 № 930, Законом України “Про звернення громадян”, Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII “Про Національну поліцію” (далі - Закон № 580-VIII), Закон України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР).
Приписами ст. 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 № 930, затверджено Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України (далі по тексту - Порядок № 930).
Вказаний Порядок № 930 визначає єдиний для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також підприємств, установ, організацій та закладів професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян.
Приписами частини п`ятої Порядку № 930 передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів (підрозділів) поліції, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями з питань, пов`язаних з діяльністю Національної поліції України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління, із заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.
Закон України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі по тексту - Закон № 393/96-ВР) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Відповідно до ст. 1 Закону № 393/96 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення
Приписами ч. ч. 1, 3, 4 ст. 3 Закону № 393/96 визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Колегія суддів, аналізуючи наведені вище норми законодавства, зазначає про обов`язок органів, до яких направлені звернення, повідомляти осіб про наслідки їхнього розгляду, як елемент конституційної гарантії звернення до органів публічної влади, включає і доведення змісту відповіді до заявника.
Отже, орган вважається таким, що виконав передбачений Конституцією України обов`язок, якщо склав відповідь на звернення особи у чіткій відповідності до поставлених у ньому питань і довів зміст відповіді до заявника в обраний ним спосіб.
Відповідно до п.п. 1-3, 5, 6, 12 та 13 розділу IV Порядку № 930 керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.
Безпосередні виконавці під час здійснення перевірок за зверненнями громадян у разі необхідності та за наявності можливості спілкуються з їхніми авторами, з`ясовують усі порушені питання, уживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах компетенції відповідно до законодавства України.
Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне виконання прийнятого рішення відповідно до законодавства України, у разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.
Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді.
Спірним в рамках даної справи є те, що неналежний розгляд заяв ОСОБА_1 , на думку позивача, завдав йому матеріальної та моральної шкоди.
Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, звернення позивача від 07.06.2024 (зареєстровано в ІКС ІПНП за вх.№ 4959 від 07.06.2024), від 05.09.2024 (зареєстровано в ІКС ІПНП за вх.№ 8817 від 06.09.2024), від 07.12.2024 (зареєстровано за вх.№ О-1927 від 09.12.2024), від 23.05.2025 (зареєстровано в ІКС ІПНП за вх.№ 10424 від 27.05.2025) з приводу хуліганських дій гр. ОСОБА_2 (сусіда позивача по земельній ділянці), з яким у позивача виник конфлікт, проведення повторних перевірок та притягнення гр. ОСОБА_2 до відповідальності, розглянуті уповноваженими особами Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області.
Про результати проведених перевірок за вказаними зверненнями позивача повідомлено листами від 08.07.2024 № 8859/119-90/01/20-2024, від 09.10.2024 № 13957/119-90/01/20-2024, від 23.12.2024 №О-1927/119-90/01/20-2024, від 05.06.2025 № 42816-2025, в яких, зокрема, роз`яснено право оскаржити прийняті рішення у порядку ст. 16 Закону України "Про звернення громадян" та слідчому судді Харківського районного суду на підставі ст. 303 КПК України.
За матеріалами проведених перевірок, наданих відповідачем, судом встановлено, що в ході проведених перевірок ПОГ СВГ ВП Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Романа Пащенко здійснювались заходи спрямовані на встановлення місця перебування гр. ОСОБА_2 , з метою його опитування та прийняття відповідного рішення, який в подальшому був опитаний. З ОСОБА_4 була проведена профілактична бесіда, щодо не допущення проявів аморальної поведінки та добросусідства.
Також, опитано гр. ОСОБА_6 , яка пояснила, що у гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно постійні конфлікти на ґрунті особистої неприязні.
Окрім того, за результатами перевірки за скаргами позивача з ПОГ СВГ відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області Пащенком Романом Андрійовичем було проведено профілактичну бесіду з приводу недопущення порушень службової дисципліни та функціональних обов`язків.
Ознак кримінального чи адміністративного правопорушення не виявлено. Ознак порушень дисципліни та законності працівниками поліції не виявлено. Заявнику рекомендовано звернутись де суду для вирішення цивільно-правового спору по суті.
Водночас, колегія суддів зазначає, що в рамках даної адміністративної справи, судом перевіряється дотримання відповідачем процедури розгляду звернення ОСОБА_1 , а не зміст та підстави відмови по суті його заяви, адже оскарження дій слідчих, вчинених останніми саме в порядку КПК України та незгода з ними, не може бути предметом перевірки в порядку адміністративного судочинства, оскільки такі дії підлягають оскарженню в порядку встановленому приписами КПК України.
Виходячи з цього, суд зауважує, що повідомлення позивача були розглянуті відповідачем згідно із Законом України “Про звернення громадян”.
Стосовно вимоги про стягнення стягнення матеріальної шкоди в сумі 50 000 грн., колегія суддів зазначає таке.
Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1173 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
З пункту 5 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 вбачається, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, та коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Отже, обов`язок доказування спричиненої матеріальної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.
Таким чином, для вирішення питання про відшкодування матеріальної шкоди необхідно встановити факт заподіяння шкоди; неправомірність дій (бездіяльності); причинний зв`язок між шкодою та неправомірними діями (бездіяльності); наявність вини. Відсутність хоча б одного з вказаних елементів є підставою для відмови у відшкодування такої шкоди.
Матеріали справи не містять доказів заподіяння позивачу матеріальної шкоди. 
Стосовно вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., колегія суддів зазначає таке.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як то указано у ч. 1 ст. 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
За приписами ч. 1 ст. 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів виникнення у спірних правовідносинах ані моральної шкоди, ані погіршення стану здоров`я та існування безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та станом здоров`я позивача.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2026 по справі № 635/4741/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло   М.О. Семененко