Справа № 756/18380/25
Провадження № 2/756/2473/26

оболонський районний суд міста києва
 
РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
29 травня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Пукала А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства "Київгаз" до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу,
У С Т А Н О В И В :
 
АТ «Київгаз» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просило стягнути з відповідача заборгованість за послуги з розподілу природного газу в розмірі 5 298,35 грн, 3% річних у розмірі 290,90 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 011,96 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надає АТ «Київгаз», має особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач зауважив, що з 01.11.2016 діє Закон України «Про ринок природного газу», яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу, у тому числі відносини щодо надання послуг з розподілу природного газу. Відповідно до цього Закону АТ «Київгаз» є оператором газорозподільної системи та здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, виданої постановою НКРЕКП від 29.06.2017 № 854.
Позивач зазначив, що між АТ «Київгаз» та ОСОБА_1 був укладений договір шляхом підписання 29.08.2018 заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу.
Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, в зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за період з 01.11.2021 по 31.07.2025 у розмірі 5 298,35 грн.
Відповідно до розрахунку, відповідачу нараховані 3% річних за несвоєчасну оплату послуг розподілу природного газу за період з 01.01.2024 по 30.10.2025 у розмірі 290,90 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 011,96 грн.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 листопада 2025 року відкрито провадження у справі.
Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження).
06.12.2025 від відповідача надійшов відзив, в якому він визнав позовні вимоги та зазначив, що готовий солідарно відшкодувати заборгованість.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2025 року було залучено до участі у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства "Київгаз" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).
13.04.2026 від третьої особи надійшли пояснення, в яких вона просила не покладати на неї обов`язок зі сплати заборгованості або визначити обсяг відповідальності з урахуванням фактичних обставин.
Вона зазначила, що договір з оператором газорозподільної системи укладено виключно відповідачем - ОСОБА_1 . Вона не є стороною цього договору, не брала на себе зобов`язань щодо оплати послуг, особовий рахунок на її ім`я не відкривався.
Після розірвання шлюбу договір з нею не укладався, рахунки їй не виставлялися.
Шлюб між нею та відповідачем розірвано 19.01.2024. Після цього вона не перебуває з ним у сімейних правовідносинах і не несе обов`язку щодо його зобов`язань.
Таким чином, відсутні будь-які правові підстави для покладення на неї відповідальності за заборгованість, яка виникла після розірвання шлюбу.
Згідно з рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2024 шлюб з ОСОБА_1 розірвано у зв`язку з припиненням сімейно-шлюбних відносин і ведення спільного господарства.
У період шлюбу вона фактично проживала у будинку. Водночас відповідач також користувався цим майном, мав до нього доступ та періодично проживав у ньому.
Разом із тим відповідач фактично не брав участі в утриманні будинку, не здійснював оплату комунальних послуг, не забезпечував фінансування витрат на експлуатацію, ремонт, обслуговування, прибирання території та інші необхідні витрати.
Усі зазначені обов`язки фактично виконувалися нею самостійно.
Таким чином, заборгованість виникла не внаслідок спільних узгоджених дій, а через невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо утримання майна та оплати послуг.
Також вона звернула увагу суду на те, що відповідач ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19.11.2024 про поділ спільного майна подружжя та постановою Київського апеляційного суду від 03.04.2025, якою зазначене рішення залишено без змін, був титульним одноосібним власником майна - земельної ділянки та житлового будинку.
Це підтверджується документами, виданими на ім`я ОСОБА_1 , а саме: державним актом про право власності на земельну ділянку від 22.01.2005 (серія КВ № 129542) та технічним паспортом (інвентаризаційна справа № 116246) на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 29-А від 01.12.2009 за адресою: АДРЕСА_1 .
За рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 19.11.2024 та постановою Київського апеляційного суду від 09.05.2025, якою це рішення залишено без змін, відбувся поділ майна, згідно з яким співвласникам - їй та ОСОБА_1 - належить по 1/2 житлового будинку, 1/2 земельної ділянки та інше майно.
Право власності на 1/2 будинку вона зареєструвала лише 28.05.2025, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав, індексний номер 429677753.
З огляду на те, що договір укладено відповідачем, саме він здійснював та повинен був здійснювати розрахунки за спожиті послуги.
Вона не мала можливості впливати на виконання ним договірних зобов`язань.
У разі якщо суд дійде висновку про наявність її участі у споживанні послуг у період шлюбу, вона просила врахувати фактичні обставини справи, зокрема відсутність участі відповідача в утриманні будинку, та не покладати на неї рівну або повну відповідальність.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом установлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з розподілу природного газу Акціонерного товариства «Київгаз» з особовим рахунком № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
3 01 листопада 2016 введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року № 329-VIII, яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.
У відповідності до пп. 33 п. 1 ст. 1 Закону, ринок природного газу це сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу.
Згідно з пп. 35 п. 1 ст. 1 Закону розподіл природного газу це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.
За приписами пп. 17 п. 1 ст. 1 Закону, оператор газорозподільної системи це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).
У відповідності до п. 2 ст. 37 Закону, оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором. АТ «Київгаз» здійснює послуги розподілу (транспортування) природного газу газотранспортними мережами на підставі ліцензії на розподіл природного газу, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 червня 2017 року № 854.
Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, у тому числі умови забезпечення комерційного приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу визначені Кодексом газорозподільних систем затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494.
Згідно з пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. У відповідності до п. 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.
Розподіл природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.
Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 за № 1384/27829, є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (згідно п. 1.1 договору).
Відповідно до пункту 1.2 Типового договору умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРМ. Договір розподілу природного газу побутовим споживачем укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ та пункту 1.3 Договору визначено, що фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви приєднання та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Між Акціонерним товариством «Київгаз» та ОСОБА_1 укладений Договір шляхом підписання 29 серпня 2018 року Заяви приєднання до умов Договору розподілу природного газу.
Відповідно до п. 2.1 Типового договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послуги з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі строки та порядку визначені цим Договором.
Відповідно до положень пунктів 6.1, 6.2 розділу VI Договору розподілу природного газу оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.
Згідно з вимогами п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу, розрахунки споживача за послуги розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюється виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачується споживачем рівномірними частинами протягом календарного року.
Пунктом 6.3 розділу VI Договору встановлено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єкту) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуг розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (п.1 глава 6 розділу VI Кодексу).
Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 № 3024 (тариф за 1 куб. м на місяць (без ПДВ) - 0,28), від 30.12.2020 № 2773 (тариф за 1 куб. м на місяць (без ПДВ) - 0,31), від 22.12.2021 № 2751 (тариф за 1 куб. м на місяць (без ПДВ) - 0,32), від 27.12.2023 № 2527 (тариф за 1 куб. м на місяць (без ПДВ) - 0,32) АТ «Київгаз» затверджений тариф на послуги розподілу природного газу.
Згідно з пунктом 2 глави 6 розділу VI Кодексу, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу але не може бути меншим за:
- 39 куб.м для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі;
- 126 куб.м для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі;
- 314 куб.м. для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно у тому числі для опалення або об`єкта споживача, що не є побутовим.
Для визначення місячної вартості цей індивідуальний об`єм використаного природного газу розділяється на 12 рівних частин та помножується на встановлений НКРЕКП для кожного Оператора ГРМ окремо тариф на послуги з розподілу природного газу.
Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ (абз. 2 та 3 п. 6.6 розділу VI Договору розподілу природного газу).
Згідно з пп. 1 п. 7.4 Типового договору Споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені Договором.
Відповідно до ч.1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Ураховуючи те, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання у нього утворилася заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за період з 01.11.2021 по 31.07.2025 у розмірі 5 298,35 грн.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 290,90 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 011,96 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до наданих розрахунків, позивачем за період з 01.01.2024 по 30.10.2025 нараховано 3% річних у розмірі 290,90 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 011,96 грн.
Суд погоджується з розрахунком, який проведений позивачем, вважає його законним, обґрунтованим та здійсненим з урахуванням вимог діючого законодавства.
Відповідачем контррозрахунок не наданий.
Стосовно доводів відповідача про те, що він з 2016 року фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з виконанням посадових обов`язків у Закарпатській обласній державній адміністрації та подальшою науково-педагогічною діяльністю в Ужгородському національному університеті, суд зазначає наступне.
Послуга з розподілу природного газу, що надається оператором газорозподільної системи, за своєю правовою природою не є послугою з постачання природного газу. Як визначено пп. 35 п. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу не включає постачання природного газу. Розрахунки за послугу розподілу природного газу здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача (п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ; п. 6.1, 6.2, 6.3 Типового договору), а не з фактично спожитого ним обсягу газу. Місячна вартість послуги розподілу нараховується щомісяця незалежно від того, споживає споживач газ чи ні, оскільки оплачується сам факт цілодобового забезпечення доступу до газорозподільної системи (п. 1.1 Типового договору).
З огляду на наведене, юридично значимим для виникнення обов`язку оплати послуг розподілу є факт приєднання об`єкта споживача до газорозподільної системи та чинність укладеного договору розподілу природного газу, а не факт фактичного проживання споживача за відповідною адресою чи факт фактичного відбору ним газу.
Відповідач не заперечував, що особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відкритий на його ім`я, що 29.08.2018 саме він підписав заяву-приєднання до договору розподілу природного газу, а також що об`єкт за зазначеною адресою впродовж усього спірного періоду залишався приєднаним до газорозподільної системи. Доказів того, що відповідач у встановленому порядку звертався до АТ «Київгаз» з повідомленням про тимчасову відсутність та з вимогою про перерахунок, або з заявою про припинення (розірвання) договору розподілу природного газу та відключення об`єкта від газорозподільної системи, матеріали справи не містять. За приписами пункту 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ навіть припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору, яке у спірних правовідносинах не мало місця.
Крім того, відповідач, залишаючись титульним власником земельної ділянки та житлового будинку, у силу положень ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України був зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.
За таких обставин доводи відповідача про непроживання за адресою об`єкта газопостачання не звільняють його від обов`язку оплачувати послуги з розподілу природного газу за встановленим тарифом за весь час чинності договору, а тому судом до уваги не приймаються.
Стосовно вимоги відповідача про залучення ОСОБА_2 як співвідповідача та про солідарне з нею стягнення заборгованості, а також стосовно доводів самої третьої особи щодо її процесуального та матеріального становища суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання від 29.08.2018 укладений виключно ОСОБА_1 як одноосібним на той час власником земельної ділянки та житлового будинку. Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім`я відповідача. ОСОБА_2 ні стороною заяви-приєднання, ні стороною договору розподілу природного газу не є, окремий договір розподілу з нею оператором газорозподільної системи не укладався, особовий рахунок на її ім`я не відкривався.
Попри посилання учасників матеріали справи не містять доказів про зміну власності вказаного будинку.
Таким чином, враховуючи, що саме позивачу належить право визначати відповідача у справі, і позов до ОСОБА_2 не заявлений, відсутні підстави для стягнення з неї заборгованості чи зменшення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 .
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
З огляду на наведене суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Київгаз» заборгованості за послуги з розподілу природного газу у розмірі 5 298,35 грн, 3% річних у розмірі 290,90 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 011,96 грн, а всього - 6 601,21 грн.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
 
Позовну заяву Акціонерного товариства "Київгаз" до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Київгаз» заборгованість у розмірі 6 601,21 грн, яка складається з:
- 5 298,35 грн - заборгованість за послуги з розподілу природного газу;
- 290,90 грн - 3% річних;
- 1 011,96 грн - інфляційні втрати.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Київгаз» судовий збір у розмірі 3 028 грн.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство "Київгаз", ЄДРПОУ 03346331, адреса: м. Київ, вул. М. Бойчука, 4-Б.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя         Андрій ПУКАЛО