КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року

справа № 363/5477/25

провадження № 22-ц/824/6164/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Кирилюк Г.М., Сушко Л.П.
при секретарі: Яхно П.А.

учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 
заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Міністерства оборони України - Рогозянського Віталія Ігоровича на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2025 року, постановлене під головуванням судді Баличевої М.Б., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про оголошення фізичної особи померлою,-
ВСТАНОВИВ:
19.09.2025 року адвокат Пирогов Л.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою в якій, з урахуванням уточнення, просив оголосити померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ветерана війни, учасника бойових дій, старшого солдата, старшого механіка-водія механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , за обставин виконання ним обов`язків військової служби, безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора. Датою смерті ОСОБА_4 вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті село Яковлівка, Бахмутського району, Донецької області, Україна.
В обґрунтування заяви вказав, що 27.01.2018 року заявниця уклала шлюб із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилась донька - ОСОБА_3 . ОСОБА_4 проходив військову службу за контрактом з 11.01.2019 року у військовій частині НОМЕР_2 , яка згодом увійшла до складу військової частини НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання в районі н.п. Яковлівка Донецької області підрозділ, у складі якого перебував військовослужбовець ОСОБА_4 , потрапив під обстріл. 
Бойова машина піхоти, навідником-оператором якої він був, була уражена протитанковими керованими ракетами та згоріла. За свідченнями побратима ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , зафіксованими в акті опитування №12/90 від 12.09.2025 року, врятувати ОСОБА_4 було неможливо. Відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_5 №02/9024 від 14.07.2023 року, ОСОБА_4 з 28.06.2023 року обліковується як зниклий безвісти за особливих обставин, відомості про нього внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти. Станом на день подання заяви місцезнаходження військовослужбовця або його тіла не встановлено. 
Заявницею були подані повідомлення до поліції, відкрито кримінальне провадження №12023111150002227, а також надані звернення до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими. Витяг з інформаційної системи Координаційного штабу №2025-06-0082 підтверджує, що здійснюється пошук зниклого військовослужбовця, дані про місце його утримання відсутні. З відповідей військової частини НОМЕР_1 №979 від 10.05.2025 року та №907/175/вихзпі від 20.05.2025 року вбачається, що ОСОБА_4 з 29.06.2023 року знятий з усіх видів забезпечення у зв`язку зі зникненням безвісти, витяг з наказу командира №70 від 11.03.2025 підтверджує його статус як зниклого безвісти. 
Таким чином, протягом понад двох років відсутні будь-які дані про місце перебування військовослужбовця, його тіло не знайдено, триває офіційний пошук, що підтверджується належними доказами. У зв`язку з вищевикладеним наявні достатні підстави, для оголошення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у складі військової частини НОМЕР_1 . Оголошення ОСОБА_4 померлим необхідно заявниці з метою увіковічнення пам`яті про нього, як захисника незалежності України, що дозволить зберегти історію життя та його подвиги, створити меморіал, а також отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15 млн. гривень, як члена сім`ї загиблого Захисника України, оформити спадщину.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2025 року заяву задоволено.
Оголошено померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області, ветерана війни, учасника бойових дій, старшого солдата, старшого механіка-водія механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , за обставин виконання ним обов`язків військової служби, безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.
Датою смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області визначено 28 червня 2023 року, місцем смерті село Яковлівка, Бахмутського району, Донецької області, Україна.
Не погоджуючись із рішенням суду представник Міністерства оборони України - Рогозянський Віталій Ігорович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, постановити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.
Вимоги обґрунтовані тим, що сина ОСОБА_4 не було визначено як заінтересовану особу та не встановлено наявність/відсутність усіх заінтересованих осіб, у зв`язку з зазначеним Міноборони вважає, що Вишгородським районним судом Київської області було порушено норми ЦПК України.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що під час першого судового засідання суд встановив усіх заінтересованих осіб на підставі усіх наявних офіційних документів, в тому числі звернув увагу на те, що Міністерство оборони України надало інформацію про імовірного сина мого чоловіка в поясненнях (ПІБ та дату народження), проте жодних підтверджуючих документів про це, а саме свідоцтва про народження, суду надано не було.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 проти апеляційної скарги заперечували, просили залишити без задоволення.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи підтверджується наявність підстав для оголошення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим у зв`язку з існуванням обґрунтованого припущення щодо його смерті, тобто констатації високого ступеня ймовірності смерті в селі Яковлівка, Бахмутського району, Донецької області.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 27.01.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (заявниця) укладено шлюб, внаслідок чого заявниця змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».
Від шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_1 мають доньку - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 .
З копії військового квитка серії НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_4 11.01.2019 року призваний наказом командира військової частини НОМЕР_2 на військову службу за контрактом.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.11.2022 року №329 прийнято ОСОБА_4 на посаду заступника командира бойової машини-навідника-оператора 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_7 механізованого батальйону.
14.07.2023 року начальник територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_6 звернувся до ОСОБА_1 з повідомленням №02/9024, в якому сповістив останню, що її чоловік - старший механік-водій механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу 11.01.2019 року ІНФОРМАЦІЯ_7 , під час виконання бойового завдання із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в районі н.п. Яковлівка Бахмутського району Донецької області, 28.06.2023 року зник безвісті.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №3500 від 15.07.2023 року наказано призначити службове розслідування за фактом зникнення безвісті старшого солдата 
ОСОБА_9 акту службового розслідування за фатом зникнення безвісті ст. солдата ОСОБА_10 від 01.08.2023 року вбачається, що станом на 28.06.2023, в ході виконання заходів забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, 3 механізованим батальйоном військової частини НОМЕР_8 , у відповідності до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2023 №477 дск, здійснювались наступальні (штурмові) дії з положення безпосереднього зіткнення з противником у напрямку «Роздолівка-Яковлівка». Під час проведеного службового розслідування було встановлено, що починаючи з 14:30 8 механізована рота НОМЕР_7 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 здійснювала наступальні (штурмові) дії на позиції противника поблизу населеного пункту Яковлівка, Донецької області, в ході яких розпочався щільний та інтенсивний артилерійський та мінометний обстріл з боку противника. Після закінчення штурмових дій, що не призвели до закріплення на захоплених рубежах та відходу підрозділу на вихідні позиції, приблизно о 17:15, військовослужбовець 8 механізованої роти НОМЕР_7 механізованого батальйону, а саме: старший солдат ОСОБА_11 , перестав виходити на зв?язок. Вжиті заходи щодо пошуку старшого солдата ОСОБА_12 та намагання зв?язатися з ним засобами зв?язку результатів не дали. Оскільки інтенсивність ворожого обстрілу не спадала старшого солдата ОСОБА_12 знайти не вдалося. Місцезнаходження військовослужбовця невідоме. Після завершення бою, евакуації поранених та загиблих була проведена перевірка особового складу в результаті чого встановлено відсутність старшого солдата ОСОБА_12 . Провести додаткові пошукові заходи, з метою встановлення місцезнаходження старшого солдата ОСОБА_12 , не вбачалося за можливе, у зв?язку з активними бойовими діями в районі населеного пункту Яковлівка, Донецької області. Відповідно до витягу з підсумкового бойового донесення командира з механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від 02.07.2023 року старший солдат ОСОБА_4 , старший механік-водій механізованої роти 3 механізованого батальйону зник безвісті 28.06.2023 року в період часу з 14:30 по 17:15 під час штурмових дій військ у напрямку населених пунктів Роздолівка-Яковлівка поблизу населеного пункту Яковлівка, Донецької області. Враховуючи факт відсутності будь-яких об?єктивних даних щодо смерті старшого солдата ОСОБА_12 , слід прийти до висновку, що вказаного військовослужбовця необхідно вважати безвісти відсутнім, до оголошення померлим згідно рішення суду, у відповідності до частини 3 статті 46 Цивільного кодексу України.
З акту опитування адвокатом Даценком В.С. свідка ОСОБА_13 , який виявив ініціативу надати відомості пов`язані із розглядом справи про визнання ОСОБА_4 померлим слідує, що ОСОБА_5 разом з ОСОБА_14 служили у ЗСУ. 28.06.2023 року ОСОБА_5 , ОСОБА_15 та інші військовослужбовці отримали наказ від командира батальйону про здійснення штурму території, захопленої ворогом, в районі н.п. Яковлівка, Солідарний напрямок, Донецька обл., між н.п. Бахмут та Сіверськдонецьк. ОСОБА_4 був навідником-оператором бойової машини піхоти (БМП) у якій вони разом з водієм БМП та інші військовослужбовці їхали на штурм в колоні бронетехніки. Командир батальйону надав накази їхати по небезпечній дорозі, де ймовірно була засідка, про що військовослужбовці були попереджені. Коли ОСОБА_5 вів БМП на гору, в якому ОСОБА_15 був оператором-навідником, почали летіти протитанкові керовані ракети, які запустили російські військові, дві ракети влучили в їх БМП, що призвело до загорання бронемашини та ОСОБА_5 тимчасово втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то побачив, що колону української бронетехніки почали додатково обстрілювати з реактивної системи залпового вогню «Град» та мінометів. Військовослужбовці почали відступати, було багато поранених та вбитих. ОСОБА_5 виліз з бронемашини і побачив, що люк під яким перебував ОСОБА_15 зачинений. Він намагався відчинити люк та витягти ОСОБА_4 , проте ззовні люк відчинити виявилось неможливим, його не вийшло врятувати. У палаючому БМП почав вибухати боєкомплект де ОСОБА_4 згорів заживо.
З витягу з Єдиного реєстру осіб зниклих безвісті за особливих обставин №20231030-2378 від 30.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається зниклим на території бойових дій (під час воєнних дій).
З відповіді начальника фінансового-економічної служби - головного бухгалтера Міністерства оборони України №979 від 10.05.2025 року на адвокатський запит вбачається, що ст. солдат ОСОБА_4 був знятий з усіх видів грошового забезпечення з 29.06.2023 року, у зв`язку зі зникненням безвісті 28.06.2023 року, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2023 року №184. Грошове забезпечення ОСОБА_4 виплачується згідно даних з повного витягу з Єдиного державного реєстру актів цивільного стану на старшого солдата ОСОБА_4 утримуються аліменти на неповнолітню доньку - ОСОБА_3 у розмірі 25% від усіх видів грошового забезпечення у сумі 30 257,23 грн., дружині ОСОБА_1 у розмірі частка від 50% належному ОСОБА_1 усіх видів грошового забезпечення після утримання аліментів починаючи з 01.02.2025 року у сумі 4 224,17 грн. з щомісячного грошового забезпечення та 18 468,75 грн. з додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн., матері ОСОБА_2 у розмірі частки від 50% належному старшому солдату ОСОБА_4 у розмірі частки усіх видів грошового забезпечення після утримання аліментів починаючи з 01.02.2025 року у сумі 4 224,17 грн. з щомісячного грошового забезпечення та 18 468,75 грн. з додаткової винагороди із розрахунку 100 000,00 грн.
Відомості про ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , містяться в інформаційній системі з поводження з військовополоненими, згідно витягу №2025-06-0082.
Згідно з ч.ч. 3 - 4 ст. 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Водночас п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, деталізує положення ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: 
а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о) установленої форми; 
б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о) установленої форми; 
в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; 
г) рішення суду про оголошення особи померлою; 
ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; 
д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; 
е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження, а згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України, особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.
Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: 
1) встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); 
2) встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); 
3) встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (ст. 317 ЦПК України); 
4) визнання фізичної особи померлою (ст. 46 ЦК України та ст.ст. 305-309 ЦПК України).
У постановах від 26.04.2023 у справі № 337/3725/22 та від 29.03.2023 у справі №753/8033/22 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті (зокрема, й на підставі ст. 317 ЦПК України, як у даній справі) є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.
Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва / довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
За змістом ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених процесуальним законом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можуть ґрунтуватись на припущеннях.
У той же час, у постановах від 28.02.2024 у справі № 506/358/22, від 13.03.2024 у справі № 204/7924/23 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ст. 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи.
До того ж особливістю визнання фізичної особи померлою (фактично припущення про смерть цієї особи) є передбачені законом правові наслідки появи такої особи (ст. 48 ЦК України), тоді як встановлення факту смерті фізичної особи таких наслідків не передбачає.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Тобто, у нормі ч. 2 ст. 46 ЦК України встановлено строк шляхом вказівки на його початок (день закінчення воєнних дій) та тривалість (два роки). Положенням другого речення цієї статті містить виняток із загального правила, яким надається право суду залежно від конкретних обставин скоротити цей строк. При цьому, суд скорочує тривалість строку, але початок перебігу залишається незмінним - день закінчення воєнних дій. На таке тлумачення вказує словосполучення «цього строку», тобто того самого дворічного строку, початком якого є день закінчення воєнних дій.
Законодавець визначив можливість оголосити фізичну особу померлою лише після закінчення воєнний дій: за загальним правилом після 2 років від такої дати, а у якості винятку, з урахуванням конкретних обставин, раніше, але у будь-якому разі, не раніше 6 місяців.
Отже, відлік строку, визначеного ч. 2 ст. 46 ЦК України, для оголошення фізичної особи померлою має починатися саме з дня закінчення воєнних дій. 
На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який безперервно триває дотепер.
Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про оголошення померлим її чоловіка ОСОБА_4 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який ймовірно загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 при виконанні бойового завдання в селі Яковлівка, Бахмутського району, Донецької області, за обставин виконання ним обов`язків військової служби, безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.
Оголошення ОСОБА_4 померлим необхідно заявниці з метою увіковічнення пам`яті про нього, як захисника незалежності України, що дозволить зберегти історію життя та його подвиги, створити меморіал, а також отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15 млн. гривень, як члена сім`ї загиблого Захисника України, оформити спадщину.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджується наявність підстав для оголошення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим у зв`язку з існуванням обґрунтованого припущення щодо його смерті, тобто констатації високого ступеня ймовірності смерті в селі Яковлівка, Бахмутського району, Донецької області.
Щодо доводів апелянта про не залучення сина ОСОБА_4 як заінтересованої особи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.
Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав.
Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Але на відміну від заявника ці особи самі не звертаються до суду із заявою, а вступають у вже розпочатий процес з власної ініціативи або притягуються до участі у справі судом.
Нормами процесуального законодавства не передбачено права суду за власною ініціативою залучати до участі у справі заінтересованих осіб.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.04.2020 по справі № 638/4/19.
Представник Міністерства оборони України жодних підтверджуючих документів про імовірного сина ОСОБА_4 суду надано не було, клопотання про залучення зазначеної особи як заінтересованої сторони по справі не заявлялося.
За встановлених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.
Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника Міністерства оборони України - Рогозянського Віталія Ігоровича залишити без задоволення.
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст складено 29 червня 2026 року.

Суддя-доповідач
Судді