ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2026 року	справа № 380/7290/26	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії.
Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.02.2023 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №1159/12/23825 від 31.12.2025 року, виданої станом на 01.01.2023 рік, у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з 01.02.2023 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №1159/12/23825 від 31.12.2025, виданої станом на 01.01.2023 рік у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, з розрахунку 85% від суми грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження її максимальним розміром та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.02.2023 по день проведення перерахунку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ. Позивач зазначає, що у зв`язку з набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, якою скасовано пункт 6 постанови КМУ від 21.02.2018 № 103, відновила дію первинна редакція пункту 4 постанови КМУ № 704. Відповідно, посадові оклади та оклади за військовим званням підлягають обчисленню шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Оскільки прожитковий мінімум станом на 01.01.2023 зріс, ІНФОРМАЦІЯ_2 було оформлено та скеровано до відповідача оновлену довідку №1159/12/23825 від 31.12.2025 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023. Проте, отримавши заяву позивача про перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки, відповідач листом від 24.02.2026 протиправно відмовив у здійсненні такого перерахунку, посилаючись на відсутність рішень Уряду щодо проведення масового перерахунку пенсій та норми щодо обмеження пенсії максимальним розміром. Крім того, позивач наголошує на необхідності здійснення перерахунку з урахуванням основного розміру пенсії 85% грошового забезпечення, як це було визначено при її призначенні у 2002 році.
Ухвалою від 20.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив у повному обсязі. Заперечення обґрунтовані тим, що позивачем пропущено встановлений статтею 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду, оскільки пенсія є щомісячним періодичним платежем, розмір якого позивачу достеменно відомий, а тому він повинен був дізнатися про стан своїх прав значно раніше, ніж у 2026 році. По суті спору відповідач зазначив, що перерахунок пенсій проводиться виключно у разі підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців на підставі рішень Кабінету Міністрів України. Оскільки після 2018 року рішень Уряду про збільшення окладів військовослужбовців не приймалося, самостійна зміна розміру прожиткового мінімуму не створює підстав для перерахунку. Також пенсійний орган вказує, що первинна редакція постанови КМУ № 704 жодного дня не діяла, а норми Закону України № 1774-VIII мають вищу юридичну силу і виключають застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини. Додатково відповідач зауважує, що максимальний розмір пенсії обмежується десятьма прожитковими мінімумами відповідно до статті 43 Закону № 2262-ХІІ, а тому просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору та
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену з 05.12.2002 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (пенсійна справа № ХВ-54966). 
Відсоткову межу основного розміру пенсії позивача при її призначенні було встановлено на рівні 85% від відповідних сум грошового забезпечення.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.11.2025 у справі № 380/14981/25 ІНФОРМАЦІЯ_3 було підготовлено та видано довідку №1159/12/23825 від 31.12.2025 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за посадою старшого офіцера відділення виховної роботи бригади (відповідною останній штатній посаді позивача) за нормами, чинними станом на 01.01.2023 року.
Згідно з вказаною довідкою, грошове забезпечення обчислено з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2023 (2684,00 грн), та включає:
посадовий оклад (21 т.р.) (2684 х 2,64) — 7 090,00 грн;
оклад за військовим званням «підполковник» (2684 х 0,8) — 2 150,00 грн;
надбавку за вислугу років (50% від ПО+ОВЗ) — 4 620,00 грн;
надбавку за особливості проходження служби (65% від ПО+ОВЗ+НВР) — 9 009,00 грн;
надбавку за службу в умовах режимних обмежень (10% від ПО) — 709,00 грн;
премію (140%) — 9 926,00 грн. 
Загальна сума грошового забезпечення становить 33 504,00 грн.
Позивач 09.02.2026 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2023 на підставі вказаної довідки з розрахунку 85% грошового забезпечення та без обмеження її максимальним розміром.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 24.02.2026 № 9824-8779/А-02/8-1300/26 відмовило позивачу у проведенні перерахунку. Свою відмову відповідач мотивував тим, що після скасування пунктів 1, 2 постанови КМУ № 103 Урядом не приймалося інших рішень про умови та порядок проведення перерахунку пенсій, а індивідуальний перерахунок за зверненням особи чинним законодавством не передбачений. Крім того, відповідач послався на те, що рішенням суду у справі № 380/14981/25 зобов`язань на пенсійний орган не покладалося.
Вважаючи таку відмову протиправною та такою, що порушує конституційні права на належне пенсійне забезпечення та мирне володіння майном, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до частини третьою статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі — Закон № 2262-ХІІ) перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Системний аналіз наведеної норми права свідчить про те, що законодавець встановив пряму та безумовну процесуальну гарантію захисту соціальних прав військових пенсіонерів. Умови, за яких пенсіонер не отримував належних йому сум через невиконання державою (в особі уповноважених органів або органів ПФУ) покладеного на неї імперативного обов`язку щодо автоматичного перерахунку пенсії, виключають застосування до таких спорів загальних строків позовної давності чи звернення до суду. 
Суд наголошує, що право позивача на перерахунок пенсії виникло безпосередньо в силу закону у зв`язку зі зростанням соціальних стандартів (прожиткового мінімуму) та відновленням дії первинної редакції пункту 4 постанови КМУ № 704. Обов`язок щодо здійснення масового перерахунку покладався на суб`єктів владних повноважень незалежно від подання ОСОБА_1 окремої заяви. Відтак, неотримання пенсії у належному розрахованому розмірі є наслідком триваючої протиправної бездіяльності держави, а не суб`єктивного зволікання особи. 
Аналогічна правова позиція щодо застосування частини третьої статті 51 Закону № 2262-ХІІ та відсутності підстав для залишення позову без розгляду у такій категорії справ послідовно та неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.10.2024 у справі № 320/10815/22, від 27.08.2025 у справі № 300/2827/24, від 03.02.2026 у справі № 560/17663/24 та від 11.02.2026 у справі № 380/752/25.
У постанові від 03.02.2026 у справі № 560/17663/24 Верховний Суд констатував, що обов`язок держави здійснити перерахунок пенсії з моменту виникнення відповідних законодавчих підстав має імперативний характер і, у разі його невиконання з вини органів Пенсійного фонду України, виключає можливість обмеження реалізації права на перерахунок пенсії процесуальними строками звернення до суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ. Зазначеним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі — Закон № 2011-ХІІ) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Відповідно до частин третьої та вісімнадцятої статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством. У разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку. 
Підстави та фундаментальні правила перерахунку раніше призначених пенсій визначені статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. Згідно з частинами першою, другою та четвертою цієї статті перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. 
Кабінет Міністрів України постановою від 13.02.2008 № 45 затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі — Порядок № 45). 
Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі — Постанова № 704) затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення та визначено нову структуру грошового забезпечення. 
Пунктом 4 Постанови № 704 у первинній редакції (чинній до внесення змін постановою КМУ від 21.02.2018 № 103) було імперативно встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. 
Надалі постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (пункт 6) до пункту 4 Постанови № 704 було внесено зміни, якими слова та цифри «встановленого законом на 1 січня календарного року» замінено словами та цифрами «встановленого законом на 1 січня 2018 р.». Тобто розрахункову змінну величину було незаконно звужено та зафіксовано на рівні прожиткового мінімуму одного конкретного року. 
Проте, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, було скасовано пункти 1, 2 постанови № 103. А постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 було визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови КМУ № 103, яким безпосередньо вносилися зміни до пункту 4 Постанови № 704. 
Відповідно до частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Суд наголошує, що з моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/6453/18 (з 29.01.2020) пункт 6 постанови КМУ № 103 втратив чинність, що автоматично відновило дію пункту 4 Постанови № 704 у його первинній законній редакції.
Отже, починаючи з 29.01.2020, визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовими званнями військовослужбовців здійснюється шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (стаття 7) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року було встановлено на рівні 2684,00 грн (тоді як у 2018 році він становив 1762,00 грн). Таке законодавче підвищення базового соціального стандарту призвело до фактичного та правового збільшення розрахункових розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням за відповідною посадою, що є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ.
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що зміна прожиткового мінімуму не є підставою для перерахунку за відсутності окремого рішення Уряду про масовий перерахунок. Стаття 63 Закону № 2262-ХІІ пов`язує право на перерахунок із самим фактом підвищення грошового забезпечення, яке в даному випадку відбулося автоматично в силу закону. Підзаконні акти (Порядки КМУ) визначають лише процедурні механізми, і відсутність ініціативи з боку Уряду чи ПФУ щодо масового обміну довідками не може позбавляти громадянина права на отримання пенсії у належному розмірі, гарантованому законом.
Довідка про розмір грошового забезпечення № 1159/12/23825 від 31.12.2025, видана ІНФОРМАЦІЯ_2 , є чинним документом, не скасована, не відкликана та містить належний і достовірний розрахунок усіх основних і додаткових видів грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.01.2023. Відповідач як орган, що призначає та виплачує пенсію, зобов`язаний прийняти її до виконання.
Відповідно до частин другої та третьої статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Оскільки прожитковий мінімум зріс з 01.01.2023, перерахунок пенсії позивача має бути здійснений з 01.02.2023 року.
За таких обставин відмова відповідача у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі наданої довідки є неправомірною та такою, що порушує право позивача на належне пенсійне забезпечення.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що перерахунок його пенсії повинен здійснюватися виходячи з розрахунку 85% від суми грошового забезпечення, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 пенсію за вислугу років було призначено 05.12.2002 на підставі статті 13 Закону № 2262-ХІІ. Відповідно до редакції статті 13 Закону № 2262-ХІІ, чинної на момент виникнення у позивача права на пенсійне забезпечення (у 2002 році), максимальний розмір пенсії за вислугу років становив 85% відповідних сум грошового забезпечення.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI у частині другій статті 13 Закону № 2262-ХІІ цифри « 90» замінено цифрами « 80», а згодом Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VII цифри « 80» замінено цифрами « 70».
Разом з тим, суд наголошує, що стаття 13 Закону № 2262-ХІІ регламентує виключно порядок та умови призначення пенсій і не стосується правил здійснення перерахунку вже призначених пенсійних виплат. Призначення пенсії та її перерахунок є абсолютно різними за своєю правовою природою, змістом та механізмом реалізації юридичними процедурами.
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України у своїх еталонних рішеннях (зокрема, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001) сформулював фундаментальну позицію, згідно з якою за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип гарантує стабільність суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону.
Оскільки перерахунок пенсії не є її новим призначенням, застосування до правовідносин щодо перерахунку пенсії позивача зменшеного відсоткового показника (70%), запровадженого законами, які набрали чинності значно пізніше дати її призначення, є неприпустимим звуженням змісту та обсягу існуючих конституційних прав.
Аналогічна правова позиція щодо застосування при перерахунку пенсії того відсоткового показника основного розміру грошового забезпечення, який діяв на момент її первинного призначення, є сталою та викладена у зразковому рішенні Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 240/5401/18, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду.
Крім того, суд бере до уваги, що право позивача на обчислення пенсії саме у розмірі 85% грошового забезпечення вже було предметом судового розгляду та підтверджено рішеннями Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2023 у справі № 380/2519/23 та від 24.01.2024 у справі № 380/30218/23, які набрали законної сили і в силу статті 78 КАС України мають преюдиційне значення.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, було введено в дію Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» шляхом викладення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ у відповідній редакції.
Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
Конституційний Суд України у мотивувальній частині вказаного Рішення дійшов категоричного висновку, що обмеження максимального розміру пенсії осіб, звільнених з військової служби, порушує сутність конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту таких осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України.
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України втрачають чинність з дня ухвалення рішення про їх неконституційність. 
Таким чином, починаючи з 20.12.2016, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ втратили чинність. З цього моменту у правовій системі України не існує чинної норми Закону № 2262-ХІІ, яка б визначала максимальний розмір пенсії або надавала органам Пенсійного фонду України право обмежувати виплату пенсій військовослужбовців граничною межею. 
Суд також застосовує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, у справах «Пічкур проти України», «Кечко проти України»), згідно з якою право на пенсію або соціальну виплату підпадає під сферу захисту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як право на мирно володіти своїм майном. Будь-яке втручання органу влади у це право має бути законним. За відсутності чинної норми закону, яка дозволяє обмежувати розмір виплати, притримування частини пенсії є незаконним позбавленням особи її майна.
Відтак, здійснення перерахунку та подальшої виплати пенсії позивачу з 01.02.2023 належить проводити без обмеження її максимальним розміром.
Оцінюючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача «здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.02.2023 року по день проведення перерахунку», суд дійшов висновку про необхідність відмови у їх задоволенні з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності вже вчинених дій або прийнятих рішень та ефективне відновлення саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав особи. Судовий захист не може застосовуватися гіпотетично, на майбутнє, або стосуватися прав, які ще не зазнали фактичного втручання чи порушення з боку суб`єкта владних повноважень на момент ухвалення судового рішення.
Судом встановлено, що перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 № 1159/12/23825 від 31.12.2025 відповідачем ще фактично не проводився. Обов`язок щодо здійснення такого нарахування, перевірки цифрових показників та визначення остаточного підсумку щомісячної виплати покладається на пенсійний орган безпосередньо цим судовим рішенням.
Відповідно, на момент вирішення спору точний грошовий розмір пенсії позивача після перерахунку ще не сформований, а конкретна сума заборгованості (різниці між належною та фактично виплаченою сумою) відповідачем не обчислювалася і нарахуванню не піддавалася. Пенсійний орган ще не приймав жодних рішень щодо відмови у виплаті саме перерахованої на підставі рішення суду суми різниці.
Суд не вправі втручатися в дискреційні повноваження державного органу наперед і зобов`язувати його виплачувати абстрактну, математично не визначену суму боргу, презумуючи, що відповідач у майбутньому ухилятиметься від належного виконання судового рішення або допустить нове порушення закону.
За таких обставин вимога про зобов`язання здійснити виплату утвореної різниці до моменту фактичного проведення самого перерахунку є передчасною та такою, що спрямована на захист прав, які у цій площині ще не порушені, а тому в цій частині позову належить відмовити. Належним і достатнім способом захисту, який повністю вичерпує предмет існуючого спору, є зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки з урахуванням визначених судом правових параметрів (85% та без обмеження максимумом).
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів законності оскаржуваної відмови.
Оскільки спір вирішено на користь позивача в частині основних вимог немайнового характеру щодо перерахунку пенсії, а відмовлено лише у задоволенні передчасної похідної вимоги, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1064,96 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в :
1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.02.2023 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1159/12/23825 від 31.12.2025 року.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м. Львів вул. Митрополита Андрея 10, ЄДРПОУ 13814885) здійснити з 01.02.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1159/12/23825 від 31.12.2025 року, виходячи з розрахунку 85% від суми грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 1 064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 28 травня 2026 року.

Суддя Коморний О.І.