Справа № 438/281/26 
Провадження 2/438/300/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

07 травня 2026 року м. Борислав
Бориславський міський суд Львівської області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участю секретаря Кекош Н.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
встановив:
ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №24.01.2022-100000983 від 24.01.2022р. у розмірі 5940 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.01.2022р між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №24.01.2022-100000983. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит в розмірі 14 000 грн, строком на 70 днів з дня його надання. Період користування кредитом – кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту. Процентна ставка -фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 2100 грн., неустойка 140 грн. за кожен день невиконання кожного окремого зобов`язання. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, що підтверджується довідкою про перерахунок коштів. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 15819, 52 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13 445,46 грн, заборгованості по процентам в розмірі 2374,06 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
Ухвалою судді від 04.03.2026р. справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.
Відповідач направив на адресу суду заяву в якій просив застосувати позовну давність до вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» у справі за позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором. У задоволенні позову відмовити повністю у зв`язку зі спливом строків позовної давності. Заява мотивована тим, що 24.01.2022р. йому був наданий кредит у сумі 14 000 грн та строк кредитування 70 днів. З урахуванням дати укладення договору та зазначеного позивачем строку кредитування, кінцевий строк виконання зобов`язання сплив орієнтовно 04.04.2022. Отже, перебіг позовної давності щодо заявлених позовних вимог розпочався після спливу цього строку, а трирічна позовна давність спливла орієнтовно 04.04.2025р. 
Від представника позивача 29.04.2026 року через «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі в яких останній вказав, що строк позовної давності у даному випадку не може вважатися пропущеним, оскільки його перебіг підлягав законодавчому зупиненню внаслідок дії спеціальних норм, запроваджених у зв`язку з пандемією COVID-19 та воєнним станом в Україні. Перший етап зупинення перебігу позовної давності був запроваджений Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Цим законом було доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 12, яким передбачено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, перебіг строків позовної давності зупиняється. Фактично така зупинка тривала з 2 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Другий етап пов`язаний із запровадженням воєнного стану. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні було введено воєнний стан. У зв`язку з цим законодавець доповнив Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України пунктом 19, відповідно до якого на період дії воєнного стану перебіг позовної давності також зупиняється. Ця норма діяла до її виключення Законом України від 14.05.2025 № 4434-IX і охоплювала відповідні періоди дії воєнного стану. Важливим є те, що зупинення перебігу позовної давності означає «замороження» строку: час, протягом якого діяли відповідні обставини, не зараховується до загального строку позовної давності, а після припинення таких обставин перебіг строку продовжується з того моменту, на якому він був зупинений, а не починається заново. У даній ситуації договір діяв до 04.04.2022 року. На цей момент уже діяло зупинення перебігу позовної давності, запроваджене у зв`язку з карантином COVID- 19 (з 02.04.2020), а також фактично накладалося зупинення у зв`язку з воєнним станом (з 24.02.2022). Таким чином, на момент припинення дії договору перебіг позовної давності не здійснювався взагалі, оскільки був призупинений законодавством. Оскільки карантинне зупинення тривало до 30 червня 2023 року, а зупинення у зв`язку з воєнним станом діяло до моменту виключення відповідної норми Законом № 4434-IX (який набрав чинності 4 вересня 2025 року), фактично перебіг строку позовної давності був безперервно зупинений протягом значного періоду. Лише з 4 вересня 2025 року відбулося «відновлення» перебігу строків, причому не з початку, а з того моменту, на якому вони були зупинені. Отже, враховуючи, що на момент виникнення права на подання позовної заяви перебіг позовної давності вже був зупинений і залишався таким до 4 вересня 2025 року, строк позовної давності не спливав у цей період. Відповідно, відлік строку фактично почав свій перебіг лише після цієї дати. Таким чином, звернення до суду після 4 вересня 2025 року не може розцінюватися як пропуск строку позовної давності, правові підстави для застосування наслідків спливу позовної давності у даному випадку відсутні.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, долучені до позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(далі - Закон).
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з положеннями статті 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами ».
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір підписаний відповідачем електронним цифровим підписом за допомогою комбінація цифр і літер, у ньому зазначено особисті дані відповідача - ПІП, ІПН, серія та номер паспорта, адреса проживання, номер телефону, рахунок позичальника.
Відповідно до положень частини 1 статті 4 ЦПК України, частини 1 статті 16 ЦК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).
З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Матеріалами справи встановлено, що боргові зобов`язання між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 виникли на підставі кредитного договору №24.01.2022-100000983 від 24.01.2022р. 
Згідно з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) ТОВ «Споживчий центр» пропонує укласти кредитний договір на умовах, встановлених товариством. Кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: пропозиція про укладення договору (оферта), розміщена на сайті кредитора заявка, сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.
Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору №24.01.2022-100000983 від 24.01.2022р., з якими він попередньо ознайомився. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті.
Крім того, відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код смс-повідомлення).
Матеріалами справи підтверджено, що 24.01.2024 у встановленому вказаними заявкою та пропозицією порядку, а також у відповідності до Закону «Про електронну комерцію», ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 строком на 42 календарних дні уклали кредитний договір за заявкою в електронній формі №24.01.2022-100000983, підтвердження прийняття заяви на видачу кредиту позивачем було надіслано відповідачу підтвердження укладення договору на вищевказаних умовах.
Таким чином, суд вважає, що у позивача виникло право на заявлення вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом в розмірі 13445,46 грн та процентів в розмірі 2374,06 грн.
Щодо наданої відповідачем заяви про застосування до вимог позивача строку позовної давності, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 257 Цивільного Кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц виснувала, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» було доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України пунктом 12, яким передбачено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, перебіг строків позовної давності зупиняється. 
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні було введено воєнний стан. У зв`язку з цим законодавець доповнив Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України пунктом 19, відповідно до якого на період дії воєнного стану перебіг позовної давності також зупиняється. Ця норма діяла до її виключення Законом України від 14.05.2025 № 4434-IX, який набрав чинності 04.09.2025р. Таким чином, на момент припинення дії договору перебіг позовної давності був призупинений законодавством, відлік строку позовної давності почався з 04.09.2025р. Отже, позовна давність щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним не спливла договором №24.01.2022-100000983 від 24.01.2022р. не спливла.
Згідно з вимогамист.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2662,40 грн.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України,
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №24.01.2022-100000983 від 24.01.2022р. в розмірі 15 819,52 грн., витрати по оплаті судового збору в сумі 2662,40 грн, а всього 18 481,92 грн ( вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят одну гривню дев`яносто дві копійки).
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, адреса: м. Київ вул. Саксаганського 133-А.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне рішення суду складено 07.05.2026 року.

Суддя Дмитро ПАНТЕЛЄЄВ