Справа № 521/19349/24
Провадження № 2/521/314/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

11 травня 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді – Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання – Гриневич І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заступника керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси, який діє в інтересах держави в особі Одеської обласної військової адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «АМК Україна», ОСОБА_5 про визнання недійсним державного акту, визнання недійсними правочинів, скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського (нині Хаджибейського) районного суду міста Одеси звернувся заступник керівника Малиновської (нині Хаджибейської) окружної прокуратури міста Одеси, який діє в інтересах держави в особі Одеської обласної військової адміністрації з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «АМК Україна» про визнання недійсним державного акту, визнання недійсними правочинів, скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в якому зазначав наступне.
За результатами вивчення питання наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у сфері охорони навколишнього природного середовища Малиновською окружною прокуратурою міста Одеси встановлено порушення вимог земельного, природоохоронного законодавства України унаслідок незаконного вибуття з власності Держави земельної ділянки історико-культурного призначення, розташованої в рекреаційній зоні озеленених територій, Артилерійського парку та території об?єкта археологічної спадщини.
В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023164470000530 від 07.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.298, ст.356 КК України за фактом того, що в рекреаційній зоні озеленених територій - на території Артилерійського парку за адресою: м. Одеса, перетин вул. Краснова та вул. Артилерійської невідомими особами, проводяться несанкціоновані земельні роботи на об?єкті археологічної пам?ятки місцевого значення - Курганного могильника доби бронзи, встановлені обставини, які свідчать про незаконність вибуття з власності Держави земельної ділянки історико-культурного призначення. Так, 27.12.2022 року державним реєстратором Знам?янської сільської ради Березівського району Одеської області проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га, категорією - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Підставою для реєстрації права власності стала копія державного акту на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000 (зареєстрований у Книзі записів державних актів за № 51/4768), відповідно до якого ОСОБА_6 на підставі договору дарування земельної ділянки від 27.01.2000 № 1-003763 передається у приватну власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 0,0975 га, з них: 0,0975 га - рілля, на території АДРЕСА_1 для технічного обслуговування автомобілів.
На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 28.02.2023 року право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га, передано ОСОБА_1 - сину померлої ОСОБА_6 .
Далі, 07.03.2023, ОСОБА_7 , продав, а ОСОБА_2 купив земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га, про що був укладений договір купівлі-продажу від 07.03.2023 року № 283.
На підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об?єднання земельних ділянок від 13.03.2023 року, виготовленої ФОП ОСОБА_8 , та заяви ОСОБА_2 , відділом №1 Управління у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області 17.03.2023 здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002, внаслідок чого до Державного земельного кадастру внесено відомості про реєстрацію земельних ділянок з кадастровим номером 5110137300:51:004:0003, площею 0,0150 га, із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, та кадастровим номером 5110137300:51:004:0004, площею 0,0825 га, із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 
26.04.2023 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_5 купила земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0003, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0150 га, про що був укладений договір купівлі-продажу від 26.04.2023 № 1347.
09.08.2023 року ОСОБА_5 передала до статутного капіталу ТОВ «АМК Україна» (ЄДРПОУ 44928571) земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0003, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0150 га, про що був складений акт приймання-передачі майна від 09.08.2023 року №№1125,1126.
09.08.2023 року ОСОБА_2 передав до статутного капіталу ТОВ «АМК Україна» (ЄДРПОУ 44928571) земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0004, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0825 га, про що був складений акт приймання-передачі майна від 09.08.2023 року №№1123, 1124.
На підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об?єднання земельних ділянок, виготовленої ФОП ОСОБА_8 , та заяви ТОВ «АМК Україна», відділом № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області 23.01.2024 року здійснено об?єднання земельних ділянок з кадастровим номером 5110137300:51:004:0003, площею 0,0150 га, із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та кадастровим номером 5110137300:51:004:0004, площею 0,0825 га, із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, внаслідок чого до Державного земельного кадастру внесено відомості про реєстрацію об?єднаної земельної ділянки з кадастровим номером 5110137300:51:004:0005, площею 0,0975 га, та цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
У зв?язку із виходом із складу учасників ТОВ «АМК Україна» ОСОБА_3 (введений у склад власників Товариства 23.02.2024), останньому передано 27.02.2024 земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0005 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га, про що був складений акт приймання-передачі майна від 09.08.2023 року № 375, 376.
22.04.2024 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 купила земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0005, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га, про що був укладений договір купівлі-продажу від 22.04.2024 року № 1069.
За результатами вивчення матеріалів встановлено обґрунтовані підстави вважати, що у ОСОБА_6 були відсутні правові підстави для набуття та відчуження права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002, що підтверджується наступними фактичними та законодавчими підставами. 
Земельна ділянка з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002 знаходиться в межах пам?ятки археології місцевого значення та незаконно вибула з державної власності. 
Так, земельна ділянка з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002 повністю розташована на території об?єкта археологічної спадщини - пам?ятки археології Курганної групи (Курганного могильника доби бронзи в Артилерійському парку, 2000 років до нашої ери), що підтверджується результатами накладення меж земельної ділянки на межі пам?ятки археології. Курганний могильник доби бронзи в Артилерійському парку вперше був відмічений на гравірованому «Плані міста Одеси» від 1854 року та являв собою 6 курганів, що розташовані ланцюгом по території майбутніх Другого єврейського кладовища та створеного на його місці Артилерійського парку.
На теперішній час існують 2 кургани, що розташовані на захід від вулиці Краснова та частково охоплює проїжджу частину АДРЕСА_1 та територію Управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області, розташованого по вул. Люстдорфська дорога, 7.
Рішенням Виконавчого комітету Одеської обласної ради народних депутатів «Про взяття під державну охорону знов споруджених та знов знайдених пам?яток археології, історії та мистецтва у м. Одесі та районам міста» від 25.12.1984 № 652 Курганна група (Курганний могильник доби бронзи в Артилерійському парку) взято під державну охорону, останній затверджено у статусі пам?ятки археології місцевого значення та занесено до Переліку пам?яток археології за державною формою обліку пам?яток археології, історії та мистецтва № 6.
Територія пам?ятки археології місцевого значення Курганної групи (Курганного могильника доби бронзи в Артилерійському парку) та зона охорони археологічного культурного шару «Курганний могильник доби бронзи» визначені науково-проектною документацією «Одеса. Історико-архітектурний опорний план. Проект зон охорони», розробленою Науково-дослідним інститутом пам?яткоохоронних досліджень та Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст «Діпромісто» і затвердженого Наказом Міністерства культури і туризму України від 20.06.2008 № 728/0/16-08.
З огляду на те, що пам?ятка археології, а саме Курганної групи (Курганного могильника доби бронзи в Артилерійському парку) взято під державну охорону на підставі рішення виконавчого комітету Одеської обласної ради народних депутатів від 25.12.1984 № 652 із затвердженням її у переліку пам?яток місцевого значення за державною формою обліку пам?яток археології, історії та мистецтва № 6, Курганна група (Курганного могильника доби бронзи в Артилерійському парку) була і є пам?яткою культурної спадщини (пам?яткою археології), відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини».
Відповідно до ч. 4 ст. 84 3К України не можуть передаватися у приватну власність землі державної власності під об?єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. Тобто землі під такими об?єктами в розумінні частини четвертої статті 84 ЗК України не можуть передаватись у приватну власність.
Вказане, з огляду на наведені вище положення чинного законодавства, свідчить про те, що земельна ділянка з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га, категорією - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, на якій в тому числі знаходиться пам?ятка археології, набуто приватними особами та перебуває у приватній власності, що повністю суперечить чинному на момент набуття цього права законодавству щодо правового режиму земель історико-культурного призначення.
Зазначений висновок аналогічно застосовується і до земельної ділянки кадастровим номером 5110137300:51:004:0005, оскільки остання сформована шляхом поділу та об?єднання із земельної ділянки кадастровим номером 5110137300:51:004:0002, не змінюючи при цьому фактичного місця Державний акт на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000 містить недостовірні відомості.
Як зазначалось раніше, підставою для реєстрації права власності стала копія державного акту на право приватної власності на землю І-ОД №025675 від 12.12.2000 (зареєстрованого у Книзі записів державних актів за № 51/4768), відповідно до якого ОСОБА_6 на підставі договору дарування земельної ділянки від 27.01.2000 № 1-003763, передається у приватну власність ділянка сільськогосподарського призначення площею 0,0975 га, з них: 0,0975 га - рілля, на території АДРЕСА_1 для технічного обслуговування автомобілів.
Відповідно до відомостей у вказаному державному акті, останній складено та видано Одеською міською радою на підставі договору дарування земельної ділянки від 27.01.2000.
Разом з цим, навіть не враховуючи, що земельна ділянка 5110137300:51:004:0002 на час складання та видання державного акту знаходиться в межах пам?ятки археології місцевого та перебувала в державній власності, державний акт І-ОД № 025675 від 12.12.2000 року містить суттєві протиріччя, які дозволяють зробити висновок про недостовірність наведених у ньому відомостей.
Тобто, землі сільськогосподарського призначення не могли надаватись та використовуватись для технічного обслуговування автомобілів. Більш того, на території Артилерійського парку за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Краснова, 2/1, де розташована земельна ділянка 5110137300:51:004:0002, з XIX століття не було земель із категорією сільськогосподарського призначення, а було розташоване кладовище та пізніше парк. 
Так, рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 19.02.1970 № 136 «Про ліквідацію 2-го єврейського кладовища та створення на його місці парку» вирішено ліквідувати Друге єврейське кладовище, а територію, відповідно до Генерального плану міста, використати під парк для відпочинку з комплексом паркових та обслуговуючих споруд для міста (теперішня назва - Артилерійський парк). Одночасно, мотивуючи прийняття такого рішення, виконавчим комітетом зазначено, що старе Друге єврейське кладовище по вул. Водопровідній займає територію 26,5 га. На вказаній площі захоронення проводились з 1870 року по 1949 рік. На теперішній час, територія за адресою: АДРЕСА_1 , являє собою рекреаційну зони озеленених територій загального користування та використовується, як парк для відпочинку.
Так, рішенням Одеської міської ради № 6489-VI від 25.03.2015 «Про затвердження Генерального плану м. Одеси» затверджено Генеральний план м. Одеси.
Також, рішенням Одеської міської ради № 1316-VII від 19.10.2016 «Про затвердження плану зонування території (зонінгу) м. Одеси» затверджено план зонування території (зонінгу) м. Одеси, розроблений товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут Харківпроект». 
Відповідно до п. 1.2. Плану зонування, план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.
Відповідно до вказаної містобудівної документації земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в межах рекреаційної зони озеленених територій загального користування (Р-3).
Ці факти також дають змогу стверджувати, що складом угідь земельної ділянки 5110137300:51:004:0002 не могли бути рілля площею 0.0975 га. Вказані висновки також підтверджені Одеською міською радою, якою на запит прокурора у відповіді від 09.11.2023 № 01-19/1955 повідомлено, що рішень про передачу у власність, надання у користування земельної ділянки площею 0.0975 га, за адресою: АДРЕСА_1 для технічного обслуговування автомобілів - не приймалось, а інформація про перебування за вказаною адресою земель сільськогосподарського призначення складом угідь рілля у міської ради відсутня.
Крім вищенаведеного, право власності не могло виникнути у ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000 у зв?язку із тим, що останній не видавався Одеською міською радою та не реєструвався у встановленому законом порядку.
Відповідно до відповіді Одеської міської ради від 17.11.2023 № 01-19/2009, у Одеської міської ради відсутня інформація щодо видачі державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0.0975 га, за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, відповідно до відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, державний акт на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га за ОСОБА_6 в наявних Книгах реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі - не зареєстровано.
Згідно вищевказаних Книг реєстрації та других примірників державних актів відомості щодо державної реєстрації державного акту на право приватної власності на землю за № 51/4768 також відсутні.
Однак, як сам державний акт на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000р., так інші, передбачені Інструкцією, документи, у тому числі договір дарування земельної ділянки від 27.01.2000 № 1-003763 і технічна документація зі складання державного акту на право приватної власності, у розпорядженні ГУ Держгеокадастру в Одеській області відсутні.
Також не вдалось встановити місцезнаходження оригіналу державного акту на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000 та договору дарування земельної ділянки від 27.01.2000 № 1-003763 і в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12023164470000530 від 07.10.2023р., що взагалі ставить під сумнів їх фізичне існування.
Державний акт на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000р., який став підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0002, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га, категорією - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за фізичною особою ОСОБА_6 , не відповідає вимогам ст. ст. 19, 20, 53, 54, 78, 81, 84, 122, 125,131 Земельного Кодексу України, ст. ст. 1, 17, 18, 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст. ст. 1, 7 Закону України «Про охорону археологічної спадщини».
Таким чином, державний акт на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000р. виданий з порушеннями вимог закону та є недійсним. 
Крім того, недійсними є і всі наступні правочини щодо земельної ділянки кадастровим номером 5110137300:51:004:0002, а також земельних ділянок кадастровим номером 5110137300:51:004:0003, площею 0,0150 га, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та кадастровим номером 5110137300:51:004:0004, площею 0,0825 га, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та кадастровим номером 5110137300:51:004:0005, площею 0,0975 га, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Оскільки спірна земельна ділянка згідно з вимогами законодавства не передавалась у приватну власність та, в силу вимог закону, не могла бути передана у приватну власність, всі наступні правочини щодо земельних ділянок кадастровими номерами 5110137300:51:004:0002, 5110137300:51:004:0003, 5110137300:51:004:0004, 5110137300:51:004:0005 суперечать інтересам держави та порушують вимоги ч.1 ст. 203 ЦК України, ч.ч. 1, 7 ст. 17, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ч.4 ст.84, ч.5 ст.122, ст.131 Земельного кодексу України.
Посилаючись на викладене, просив визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 27.01.2000р. № 1-003763, на підставі якого ОСОБА_6 отримано у приватну власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,0975 га, на території АДРЕСА_1 ; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000р., на підставі якого ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,0975 га, на території АДРЕСА_1 для технічного обслуговування автомобілів; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Знам?янської сільської ради Березівського району Одеської області Байлової Наталії Вікторівни від 27.12.2022 № 65938074 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0002 за ОСОБА_6 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.02.2023 року № 1-131, посвідчене державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Юлією Анатоліївною, на земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га.; скасувати рішення державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Юлії Анатоліївни від 28.02.2023 № 66589051 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0002 за ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 07.03.2023 № 283, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Тетяною Валентинівною, земельної ділянки з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Токарської Тетяни Валентинівни від 07.03.2023 № 66684510 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку ікадастровим номером 5110137300:51:004:0002 за ОСОБА_2 ; скасувати рішення державного реєстратора Знам?янської сільської ради Березівського району Одеської області Байлової Наталії Вікторівни від 30.03.2023 № 67000434 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0003 за ОСОБА_2 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 26.04.2023 № 1347, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Тетяною Андріївною, земельної ділянки з кадастровим номером 5110137300:51:004:0003, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0150 га, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ; скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Тетяни Андріївни від 26.04.2023 № 67360436 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0003 за ОСОБА_5 ; визнати недійсним акт прийому-передачі до статутного капіталу ТОВ «АМК Україна» (ЄДРПОУ 44928571) від 09.08.2023 № 1125,1126, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ФедорченкоТетяною Михайлівною, відповідно до якого ОСОБА_5 передала ТОВ «АМК Україна» (ЄДРПОУ 44928571) земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0003, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,015 га; скасувати рішення державного реєстратора Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Лапінської Марії Ігорівни від 16.08.20231 № 68895327 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0003 за ТОВ «АМК Україна» (ЄДРПОУ 44928571); скасувати рішення державного реєстратора Знам?янської сільської ради Березівського району Одеської області Байлової Наталії Вікторівни від 30.03.2023 № 67000978 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0004 за ОСОБА_2 ; визнати недійсним акт прийому-передачі до статутного капіталу ТОВ «АМК Україна» (ЄДРПОУ 44928571) від 09.08.2023 № 1123, 1124, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Тетяною Михайлівною, відповідно до якого ОСОБА_2 передав ТОВ «АМК Україна» (ЄДРПОУ 44928571) земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0004, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0825 га; скасувати рішення державного реєстратора Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Лапінської Марії Ігорівни від 16.08.2023 № 68895481 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0004 за ТОВ «АМК Україна» (ЄДРПОУ 44928571); скасувати рішення державного реєстратора Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області Деркач Вікторії Вікторівни від 12.02.2024 № 71536137 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0005 за ТОВ «АМК Україна» (ЄДРПОУ44928571); визнати недійсним акт приймання-передачі майна від 09.08.2023 № 375, 376, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федоренко Тетяною Михайлівною, відповідно до якого, у зв?язку із виходом із складу учасників ТОВ «АМК Україна» ОСОБА_3 передано земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0005 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га; скасувати рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Карпухіної Лілії Володимирівни від 06.03.2024 № 71930140 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0005 за ОСОБА_3 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 22.04.2024 № 1069, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежаном Андрієм В?ячеславовичем, земельної ділянки з кадастровим номером 5110137300:51:004:0005, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; скасувати рішення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежана Андрія В?ячеславовича від 22.04.2024 № 72738362 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0005 за ОСОБА_4 ; усунути перешкоди Державі в особі Одеської обласної військової адміністрації (ЄДРПОУ 00022585) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою історико-культурного призначення із кадастровим номером 5110137300:51:004:0005, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га шляхом зобов`язання ОСОБА_4 повернути земельну ділянку Державі в особі Одеської обласної військової адміністрації (ЄДРПОУ 00022585); усунути перешкоди Державі в особі Одеської обласної військової адміністрації (ЄДРПОУ 00022585) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою історико-культурного призначення із кадастровим номером 5110137300:51:004:0005, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га шляхом скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки із кадастровим номером 5110137300:51:004:0005 з одночасним закриттям Поземельної книги відносно цієї земельної ділянки та стягнути судові витрати.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.02.2025 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_5 .
Представником ОСОБА_4 подано відзив, в якому він просив в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 відмовити, посилаючись на те, що його довіритель є добросовісним покупцем, спірна земельна ділянка придбана в порядку, встановленому для виконання судових рішень, а отже вона не може бути у неї витребувана.
В судовому засіданні представник прокуратури підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.
Представник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позовних вимог до ОСОБА_4 .
Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися відповідно до чинного законодавства.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до наступних висновків.
До позовної заяви представником позивача додано копію державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 025675 від 12.12.2000 року, на підставі якого ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 27.01.2000р., зареєстрованого №1-003763 від 27.01.2000р. передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0975 га, на території АДРЕСА_1 для технічного обслуговування автомобілів. Згідно кількісної характеристики земель, переданих у приватну власність, земельна ділянка площею 0,0975 га має сільськогосподарське призначення. (т.1 а.с.40-43)
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, про що свідчить копія свідоцтва про її смерть, актовий запис №170. (т.1 а.с.90)
Після смерті ОСОБА_6 її син ОСОБА_1 звернувся до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 .
Листом державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А. від 13.12.2022р. повідомлено, що земельній ділянці площею 0,0975 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 необхідно присвоїти кадастровий номер. (т.1 а.с.46)
13.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 із заявою, в якій просив не встановлювати межові знаки встановленого зразка в натурі (на місцевості), що належить ОСОБА_6 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 0,0975 га, цільове призначення – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. (т.1 а.с.89)
15.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для внесення відомостей до автоматизованої системи ведення, що належить ОСОБА_6 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 0,0975 га, цільове призначення – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та отримано заяву про дотримання вимог ст.28 Закону України «Про землеустрій». (т.1 а.с.69-70)
22.12.2022 року було проведено реєстрацію земельної ділянки площею 0,0975га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером 5110137300:51:004:0002, цільове призначення – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, право власності - ОСОБА_6 . (т.1 а.с.47)
27.12.2022 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Знам?янської сільської ради Березівського району Одеської області Байлової Наталії Вікторівни № 65938074 було проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0002 за ОСОБА_6 . (т.1 а.с.57)
28.02.2023 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А. ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,0975 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5110137300:51:004:0002, наданої для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що належала спадкодавцю та право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності: 48842050 державним реєстратором Знам`янської сільської ради Березівського району Одеської області Байловою Н.В. від 22.12.2022р. на підставі державного акту на право приватної власності серії І-ОД № 025675, виданого Одеською міською радою 12.12.2000р. реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 2675343351100. (т.1 а.с.45)
Рішенням державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Юлії Анатоліївни від 28.02.2023 № 66589051 було проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0002 за ОСОБА_1 . (т.1 а.с.58)
Згідно договору купівлі-продажу від 07.03.2023р. № 283, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Тетяною Валентинівною, ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 придбав земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. (т.1 а.с.48-49)
Рішенням приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Токарської Тетяни Валентинівни від 07.03.2023р. № 66684510 було проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002 за ОСОБА_2 . (т.1 а.с.59,131)
На підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об?єднання земельних ділянок від 13.03.2023 року, виготовленої ФОП ОСОБА_8 , та заяви ОСОБА_2 , відділом № 1 Управління у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області 17.03.2023 року здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002, внаслідок чого до Державного земельного кадастру внесено відомості про реєстрацію земельних ділянок з кадастровим номером 5110137300:51:004:0003, площею 0,0150 га, із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, та кадастровим номером 5110137300:51:004:0004, площею 0,0825 га, із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. (т.1 а.с.107,173)
Рішенням державного реєстратора Знам?янської сільської ради Березівського району Одеської області Байлової Наталії Вікторівни від 30.03.2023 № 67000434 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0003 за ОСОБА_2 . (т.1 а.с.116)
Рішенням державного реєстратора Знам?янської сільської ради Березівського району Одеської області Байлової Наталії Вікторівни від 30.03.2023 року № 67000978 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0004 за ОСОБА_2 . (т.1 а.с.178)
Згідно договору купівлі-продажу від 26.04.2023 № 1347, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Тетяною Андріївною, ОСОБА_2 продав а ОСОБА_5 придбала земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0003, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0150 га. (т.1 а.с.110-112)
Рішенням приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Тетяни Андріївни від 26.04.2023 № 67360436 про державну реєстрацію право власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0003 було зареєстровано за ОСОБА_5 . (т.1 а.с.117)
Згідно акту прийому-передачі до статутного капіталу ТОВ «АМК Україна» (ЄДРПОУ 44928571) від 09.08.2023 року №№ 1125,1126, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Тетяною Михайлівною, ОСОБА_5 передала, а ТОВ «АМК Україна» (ЄДРПОУ 44928571) в особі директора товариства Колесника Дениса Аркадійовича прийняло в якості внеску до статутного капіталу земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0003, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0150 га. (т.1 а.с.114-115)
Згідно акту прийому-передачі до статутного капіталу ТОВ «АМК Україна» (ЄДРПОУ 44928571) від 09.08.2023 року №№ 1123,1124, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Тетяною Михайлівною, учасник товариства ОСОБА_2 передав, а ТОВ «АМК Україна» (ЄДРПОУ 44928571) в особі директора товариства Колесника Дениса Аркадійовича прийняло в якості внеску до статутного капіталу земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0004, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0825 га. (т.1 а.с.176-177)
Рішенням державного реєстратора Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Лапінської Марії Ігорівни від 16.08.2023 року № 68895327 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0003 за ТОВ «АМК Україна» (ЄДРПОУ 44928571). (т.1 а.с.118)
Згідно рішення державного реєстратора Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області Лапінської Марії Ігорівни від 16.08.2023 року № 68895481 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0004 за ТОВ «АМК Україна» (ЄДРПОУ 44928571). (т.1 а.с.179)
На підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об?єднання земельних ділянок, виготовленої ФОП ОСОБА_8 , та заяви ТОВ «АМК Україна», відділом № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області 23.01.2024 здійснено об?єднання земельних ділянок з кадастровим номером 5110137300:51:004:0003, площею 0,0150 га, із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та кадастровим номером 5110137300:51:004:0004, площею 0,0825 га, із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, внаслідок чого до Державного земельного кадастру внесено відомості про реєстрацію об?єднаної земельної ділянки з кадастровим номером 5110137300:51:004:0005, площею 0,0975 га, та цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. (т.1 а.с.181-182)
Рішенням державного реєстратора Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області Деркач Вікторії Вікторівни від 12.02.2024 року № 71536137 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0005 за ТОВ «АМК Україна». (т.1 а.с.193)
Згідно протоколу ТОВ «АМК Україна» № 2/27-02 від 27.02.2024 виключено зі складу учасників товариства ОСОБА_3 на підставі поданої ним заяви про вихід зі складу товариства із передачею йому майнового внеску із статутного капіталу товариства. (т.1 а.с.185-186).
Відповідно до акту приймання-передачі майна від 27.02.2024 року № 375, 376, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федоренко Тетяною Михайлівною, у зв?язку із виходом із складу учасників ТОВ «АМК Україна» ОСОБА_3 передано земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0005 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га. (т.1 а.с.187)
Рішенням державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Карпухіної Лілії Володимирівни від 06.03.2024 року № 71930140 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0005 за ОСОБА_3 . (т.1 а.с.194)
22.04.2024 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу від 22.04.2024 року № 1069, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежаном Андрієм В?ячеславовичем, земельної ділянки з кадастровим номером 5110137300:51:004:0005, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га. В п.4 вказаного договору зазначено, що продаж земельної ділянки здійснюється в порядку, встановленому для виконання судових рішень за відкритим 02.04.2024р. приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області Носенком Сергієм Борисовичем виконавчого провадження ВП №74622110, за виконавчим листом №514/63/24, виданим Тарутинським районним судом Одеської області 06.03.2024 р., у відповідності до ч.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». (т.1, а.с. 189-192)
22.04.2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежаном Андрієм В?ячеславовичем постановлено рішення від № 72738362 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0005 за ОСОБА_4 . (т.1 а.с.195)
Земельна ділянка з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002 знаходиться в межах пам?ятки археології місцевого значення та незаконно вибула з державної власності. 
Судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002 повністю розташована на території об?єкта археологічної спадщини - пам?ятки археології Курганної групи (Курганного могильника доби бронзи в Артилерійському парку, 2000 років до нашої ери), що підтверджується результатами накладення меж земельної ділянки на межі пам?ятки археології.
Курганний могильник доби бронзи в Артилерійському парку вперше був відмічений на гравірованому «Плані міста Одеси» від 1854 року та являв собою 6 курганів, що розташовані ланцюгом по території майбутніх Другого єврейського кладовища та створеного на його місці Артилерійського парку.
На теперішній час існують 2 кургани, що розташовані на захід від вулиці Краснова та частково охоплює проїжджу частину вул. Краснова, територію РЕМ «Центральний» по вул. Краснова, 2/1 та територію Управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області, розташованого по вул. Люстдорфська дорога, 7.
Рішенням Виконавчого комітету Одеської обласної ради народних депутатів «Про взяття під державну охорону знов споруджених та знов знайдених пам?яток археології, історії та мистецтва у м. Одесі та районам міста» від 25.12.1984 № 652 Курганна група (Курганний могильник доби бронзи в Артилерійському парку) взято під державну охорону, останній затверджено у статусі пам?ятки археології місцевого значення та занесено до Переліку пам?яток археології за державною формою обліку пам?яток археології, історії та мистецтва № 6.
Територія пам?ятки археології місцевого значення Курганної групи (Курганного могильника доби бронзи в Артилерійському парку) та зона охорони археологічного культурного шару «Курганний могильник доби бронзи» визначені науково-проектною документацією «Одеса. Історико-архітектурний опорний план. Проект зон охорони», розробленою Науково-дослідним інститутом пам?яткоохоронних досліджень та Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст «Діпромісто» і затвердженого Наказом Міністерства культури і туризму України від 20.06.2008 № 728/0/16-08. (т.1 а.с.198-211)
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону археологічної спадщини» об?єкт археологічної спадщини - місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їх частини, пов?язані з ними території чи водні об?єкти, створені людиною, незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінності з археологічного, антропологічного та етнографічного погляду і повністю або частково зберегли свою автентичність.
Статтею 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що об?єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов?язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об?єкти (об?єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об?єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.
Частиною 2 статті 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що археологічний об?єкт культурної спадщини це рештки життєдіяльності людини (нерухомі об?єкти культурної спадщини: городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок, укріплень, військових таборів, виробництв, іригаційних споруд, шляхів, могильники, культові місця та споруди, їх залишки чи руїни, мегаліти, печери, наскельні зображення, ділянки історичного культурного шару, поля давніх битв, а також пов?язані з ними рухомі предмети), що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації.
Нерухомий об?єкт культурної спадщини - об?єкт культурної спадщини, який не може бути перенесений на інше місце без втрати його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду та збереження своєї автентичності (абзац 4 статті 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини»).
Таким чином, кургани та залишки стародавніх поселень є нерухомими археологічними об?єктами культурної спадщини, а отже, не можуть бути перенесеними на інше місце без втрати своєї цінності.
У свою чергу, відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам?ятка культурної спадщини - це об?єкт культурної спадщини (у тому числі і археологічний об?єкт культурної спадщини), який занесено до Державного реєстру нерухомих пам?яток України, або об?єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (не включення) об?єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам?яток України. Об?єкт культурної спадщини визначається загальною характеристикою об?єктів, які мають цінність, зокрема, з археологічного погляду. Натомість пам?ятка культурної спадщини - це об?єкт культурної спадщини, цінність якого підтверджена у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом його реєстрації.
При цьому, поняттям пам?ятка культурної спадщини, відповідно до ст.2 Закону України «Про охорону культурної спадщини» охоплюються такі об?єкти, як пам?ятки археології, історії, архітектури, монументального мистецтва тощо.
Пунктом 3 розділу Х «Прикінцеві положення» Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що об?єкти, включені до списків (переліків) пам?яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам?яток історії та культури», визнаються пам?ятками відповідно до цього Закону.
Так, статтею 6 Закону УРСР «Про охорону і використання пам?яток історії та культури» від 13.07.1978 № 3600-IX (який діяв на день прийняття рішення про взяття на державний облік пам?ятки археології) визначено, що до пам?яток археології віднесено городища, кургани, залишки стародавніх поселень, укріплень, виробництв, каналів, шляхів, стародавні місця поховань, кам?яні скульптури, наскальні зображення, старовинні предмети, ділянки історичного культурного шару стародавніх населених пунктів.
Згідно статті 8 цього Закону, виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів у межах прав, наданих законом, забезпечують виявлення, облік, охорону і використання пам?яток історії та культури, що знаходяться на території Ради, залучають громадськість до проведення заходів по охороні, використанню і пропаганді цих пам?яток, організують шефство підприємств, установ, організацій над ними, забезпечують додержання законодавства про охорону і використання пам?яток історії та культури.
Виконавчі комітети обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів затверджують переліки пам?яток історії та культури місцевого значення (стаття 17), встановлюють зони їх охорони (стаття 29), а також вирішують інші питання в галузі охорони і використання пам?яток історії та культури, віднесені до їх відання законодавством Союзу РСР і Української РСР.
З огляду на те, що пам?ятка археології, а саме Курганної групи (Курганного могильника доби бронзи в Артилерійському парку) взято під державну охорону на підставі рішенням виконавчого комітету Одеської обласної ради народних депутатів від 25.12.1984 № 652 із затвердженням її у переліку пам?яток місцевого значення за державною формою обліку пам?яток археології, історії та мистецтва № 6, Курганна група (Курганного могильника доби бронзи в Артилерійському парку) була і є пам?яткою культурної спадщини (пам?яткою археології), відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини». (т.1 а.с.217-219)
Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається Земельним кодексом України (далі - 3К України), Законами України «Про охорону культурної спадщини» та «Про охорону археологічної спадщини», постановами Кабінету Міністрів України та рішеннями органів місцевої влади і самоврядування.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 3К України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.
Відповідно до ст. 53 3К України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам?ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби.
Згідно ст. 54 ЗК України землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам?яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам?яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель. Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом.
Частиною 1 статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що пам?ятка, крім пам?ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб?єкти права власності на пам?ятку визначаються згідно із законом. Усі пам?ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов?язані з ними рухомі предмети, є державною власністю.
Згідно з ч. 6 ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» землі, на яких розташовані пам?ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам?ятки археології - поля давніх битв. Варто наголосити, що редакція ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», в частині вищенаведених положень, була незмінною з моменту його прийняття від 08.06.2000.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного суду, викладеного у постанові від 12.03.2024 у справі № 927/1206/21, стаття 54 3К України врегульовує правовий режим усіх ділянок такої категорії земель як землі історико-культурного призначення незалежно від виду пам?яток, які на них розташовані (пам?ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби). Натомість приписи частини шостої статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» стосуються окремої підкатегорії із категорії земель історико-культурного призначення, а саме земельних ділянок, на яких розташовані пам?ятки археології, та запроваджують особливий правовий режим такої підкатегорії земель історико-культурного призначення, а також передбачають щодо них особливу охорону з боку держави.
Великою Палатою Верховного Суду у цій справі також враховано, що пам?ятки археології зазвичай знаходяться безпосередньо у глибині земної поверхні, в зв?язку з чим нерозривно пов?язані з земельними ділянками, на яких вони розташовані. Правовий режим земельної ділянки, на якій розташована пам?ятка археології, не має відрізнятися від правового режиму самої пам?ятки, яка згідно з Законом України «Про охорону культурної спадщини» не може перебувати в приватній чи комунальній власності.
Крім того, правовий режим земельної ділянки як такої, що належить до земель історико-культурного призначення, залежить не від наявних відомостей Державного земельного кадастру, проєкту землеустрою, рішень органу місцевого самоврядування тощо, а визначається фактом знаходження на ній пам`ятки.
Неприведення цільового призначення земельної ділянки у відповідність до дійсного призначення не впливає на правовий режим цієї земельної ділянки як такої, що належить до земель історико-культурного призначення, оскільки за законом такий правовий режим пов?язаний з фактом знаходження на ній пам?ятки, а не рішенням органу державної влади або місцевого самоврядування.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у п. 42 постанови від 31.07.2019 у справі № 813/4701/16.
Відповідно до ч. 4 ст. 84 3К України не можуть передаватися у приватну власність землі державної власності під об?єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.
Тобто землі під такими об?єктами в розумінні частини четвертої статті 84 ЗК України не можуть передаватись у приватну власність. Близький за змістом висновок, щодо земель комунальної власності, наведений у постанові Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 522/14444/15-a.
Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Вказане, з огляду на наведені вище положення чинного законодавства, свідчить про те, що земельна ділянка з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га, категорією - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, на якій в тому числі знаходиться пам?ятка археології, набуто приватними особами та перебуває у приватній власності, що повністю суперечить чинному на момент набуття цього права законодавству щодо правового режиму земель історико-культурного призначення.
Зазначений висновок аналогічно застосовується і до земельної ділянки кадастровим номером 5110137300:51:004:0005, оскільки остання сформована шляхом поділу та об?єднання із земельної ділянки кадастровим номером 5110137300:51:004:0002, не змінюючи при цьому фактичного місця знаходження. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об?єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб (пункт 200 постанови Великої палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).
Як вже зазначалося, підставою для реєстрації права власності стала копія державного акту на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000 (зареєстрованого у Книзі записів державних актів за № 51/4768), відповідно до якого ОСОБА_6 на підставі договору дарування земельної ділянки від 27.01.2000 року № 1-003763, передається у приватну власність ділянка сільськогосподарського призначення площею 0,0975 га, з них: 0,0975 га - рілля, на території АДРЕСА_1 для технічного обслуговування автомобілів. Одеською міською радою на підставі договору дарування земельної ділянки від 27.01.2000.
Статтею 48 3К України (в редакції від 12.07.2000) визначено, що землі сільськогосподарського призначення надавались громадянам - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Тобто, землі сільськогосподарського призначення не могли надаватись та використовуватись для технічного обслуговування автомобілів.
Більш того, на території Артилерійського парку за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Краснова, 2/1, де розташована земельна ділянка 5110137300:51:004:0002, з XIX століття не було земель із категорією сільськогосподарського призначення, а було розташоване кладовище та пізніше парк.
Так, рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 19.02.1970 №136 «Про ліквідацію 2-го єврейського кладовища та створення на його місці парку» вирішено ліквідувати Друге єврейське кладовище, а територію, відповідно до Генерального плану міста, використати під парк для відпочинку з комплексом паркових та обслуговуючих споруд для міста (теперішня назва - Артилерійський парк).
Одночасно, мотивуючи прийняття такого рішення, виконавчим комітетом зазначено, що старе Друге єврейське кладовище по вул. Водопровідній займає територію 26,5 га. На вказаній площі захоронення проводились з 1870 року по 1949 рік. (т.1 а.с.245,248)
На теперішній час, територія за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Краснова, 2/1, являє собою рекреаційну зони озеленених територій загального користування та використовується, як парк для відпочинку.
Відповідно до ст.25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Особливим видом такої документації є документація із землеустрою, яка одночасно є містобудівною документацією, - комплексні плани просторового розвитку територій територіальних громад, генеральні плани населених пунктів, детальні плани територій.
Так, рішенням Одеської міської ради № 6489-VI від 25.03.2015 «Про затвердження Генерального плану м. Одеси» затверджено Генеральний план м. Одеси.
Також, рішенням Одеської міської ради № 1316-VII від 19.10.2016 «Про затвердження плану зонування території (зонінгу) м. Одеси» затверджено план зонування території (зонінгу) м. Одеси, розроблений товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут Харківпроект».
Відповідно до п. 1.2. Плану зонування, план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.
Відповідно до вказаної містобудівної документації земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в межах рекреаційної зони озеленених територій загального користування (Р-3).
Ці факти також дають змогу стверджувати, що складом угідь земельної ділянки 5110137300:51:004:0002 не могли бути рілля площею 0.0975 га.
Вказані висновки також підтверджені Одеською міською радою, якою на запит прокурора у відповіді від 09.11.2023 № 01-19/1955 повідомлено, що рішень про передачу у власність, надання у користування земельної ділянки площею 0.0975 га, за адресою: АДРЕСА_1 для технічного обслуговування автомобілів - не приймалось, а інформація про перебування за вказаною адресою земель сільськогосподарського призначення складом угідь рілля у міської ради відсутня. (т.1 а.с.250)
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.2 ст.78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Статтею 81 3К України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; г) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Згідно із ст.116 3К України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Статтею 23 3К України (в редакції від 12.07.2000) визначено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Порядок складання державних актів та реєстрації права власності, на час реєстрації державного акту на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000, був визначений Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 № 43.
Відповідно до п.2.1 вказаної Інструкції, роботи зі складання державного акту на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта.
Згідно із п.3.3 Інструкції державна реєстрація державних актів, що посвідчують право приватної власності на землю або право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) здійснюється районною, міською, селищною, сільською радою; договорів оренди - виконавчим органом міської, селищної, сільської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями; державних актів на право власності на землю - місцевими державними органами земельних ресурсів Держкомзему України.
Відповідно до п.3.5 Інструкції, державні акти, що посвідчують право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю або право постійного користування землею реєструються, відповідно, у Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю.
Таким чином, видача та реєстрація державного акту на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000 року, виходячи з його змісту, повинна була здійснюватися Одеською міською радою.
Таким чином суд зазначає, що право власності не могло виникнути у ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000 року у зв?язку із тим, що останній не видавався Одеською міською радою та не реєструвався у встановленому законом порядку, що підтверджується відповіддю Одеської міської ради від 17.11.2023 року № 01-19/2009, про відсутність інформації щодо видачі державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0.0975 га, за адресою: АДРЕСА_1 та відповіддю Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 08.12.2023р. про те, що державний акт на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га за ОСОБА_6 в наявних Книгах реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі – не зареєстровано. Згідно вищевказаних Книг реєстрації та других примірників державних актів відомості щодо державної реєстрації державного акту на право приватної власності на землю за № 51/4768 також відсутні. (т.2, а.с.1-3)
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2009 № 1112 та наказу Держкомзему від 12.05.2010 № 363 Одеським міським управлінням земельних ресурсів Одеської міської ради були передані ГУ Держгеокадастру в Одеській області другі примірники державних актів на право власності земельними ділянками, які до цього були виданні Одеською міською радою та зберігались відповідно до діючого законодавства.
В подальшому, на підставі Наказу Держкомзему від 13.10.2010 № 860 та Наказу ДП «Центр Державного земельного кадастру» від 15.12.2010 № 663 були передані і Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.
Таким чином, на теперішній час, другі примірники державних актів на право власності земельними ділянками, які видавались Одеською міською радою, а також відомості про їх реєстрацію у відповідних Книгах реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, знаходяться у ГУ Держгеокадастру в Одеській області.
У відповідь на ухвалу Хаджибейського районного суду міста Одеси від 11.06.2025р. ГУ Держгеокадастру в Одеській області надало відповідь від 19.06.2025р., в якій зазначило, що не має можливості надати копію вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_6 серії І-ОД № 025675 від 12.12.2000р. за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га а також документів, які були підставою для його видачі у тому числі договору дарування земельної ділянки від 27.01.2000р. №1-003763. (т.2, а.с.217)
Таким чином, як сам державний акт на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000р., так інші, передбачені Інструкцією, документи, у тому числі договір дарування земельної ділянки від 27.01.2000р. № 1-003763 і технічна документація зі складання державного акту на право приватної власності, у розпорядженні ГУ Держгеокадастру в Одеській області відсутні.
Не вбачається можливим встановити місцезнаходження оригіналу державного акту на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000р. та договору дарування земельної ділянки від 27.01.2000р. № 1-003763 і в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12023164470000530 від 07.10.2023р..
Таким чином за результатами аналізу фактичних обставин Державний акт на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12.12.2000 р., який став підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0002, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га, категорією - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за фізичною особою ОСОБА_6 , не відповідає вимогам ст. ст. 19, 20, 53, 54, 78, 81, 84, 122, 125, 131 Земельного Кодексу України, ст. ст. 1, 17, 18, 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст. ст. 1, 7 Закону України «Про охорону археологічної спадщини», а отже є недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 674/31/15-ц (провадження № 14-288цс18) сформульовано висновок про те, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.
Що стосується визнання недійсними усіх наступних правочинів по відчуженню майна та скасування рішень державних реєстраторів, суд зазначає, що оскільки суд прийшов до висновку про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 27.01.2000р. №1-003763, державного акту про право приватної власності на землю І-ОД №; 025675 від 12.12.2000р., на ім`я ОСОБА_6 а також скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Знам?янської сільської ради Березівського району Одеської області Байлової Наталії Вікторівни від 27.12.2022р. № 65938074 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 5110137300:51:004:0002 за ОСОБА_6 , то оспорювання наступних правочинів щодо спірного майна і проведених на підставі них реєстраційних дій, що посвідчують відповідне право відповідача, не є ефективним способом захисту права власника, а тому вимоги прокурора про визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірної земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності задоволенню не підлягають.
Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 30 вересня 2025 року у справі № 752/15928/22 (провадження № 61-772св25).
За гарантіями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що, як правило, суб?єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу, Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (п. 5.6 постанови від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, п. 6.41 постанови від 06.02.2019 у справі № 522/12901/17-ц, п. 48 постанови від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, п. 91 постанови від 28.01.2020 у справі № 50/311-б, п. 43 постанови від 19.05. 2020 у справі № 922/4206/19, п. 88 постанови від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, п. 75 постанови від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, п. 55 постанови від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17). 
Отже, спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача - до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Застосування способу захисту має бути об?єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків. Велика Палата Верховного Суду у справах № 9901/172/20 від 30.06.2021, № 9901/381/20 від 01.07.2021, № 766/20797/18 від 26.10.2021, № 462/5368/16-ц від 22.09.2022, № 233/4365/18 від 04.07.2023 зауважила, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), але, зберігаючи об?єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п?ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов?язку пов?язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов?язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов?язані з позбавленням його володіння майном (постанова Великої палати Верховного суду від 4 липня 2018 року № 653/1096/16-ц).
Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном та факти, які підтверджують дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей.
Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов?язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця майна, яке має закріплений у законодавстві статус обмежено оборотоздатної. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2023 року у справі № 554/10517/16-ч дійшла висновку про те, що зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення з порушенням ЗК України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов?язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку.
У цій постанові Верховним Судом було враховано, зокрема, норми ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», згідно з якими на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об?єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. Таким чином, у питаннях судового захисту прав держави на землі історико-культурного призначення, які мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність (землі, на яких розташовані пам?ятки археології), слід застосовувати такий самий підхід, як і до земель природно-заповідного фонду. Отже, позов, спрямований на захист порушених прав держави щодо користування та розпорядження пам?ятками археології та землями, на яких вони розташовані, є негаторним.
Верховний Суд у постановах від 05.10.2022р. у справі № 557/303/21, від 17.05.2023р. у справі № 748/1335/20 дійшов висновку про те, що заволодіння іншими особами, окрім держави, землями, на яких розташовані пам?ятки археології (перехід до них права володіння цими землями), є неможливим.
Таким чином, пред`явлений прокурором позов в інтересах Одеської обласної військової адміністрації, яка є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, які остання реалізує, у тому числі, через Департамент культури, національностей, релігій та охорони об?єктів культурної спадщини та здійснює повноваження згідно Указу Президента України від 24.02.2022 «Про утворення військових адміністрацій» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24.02.2022 та протягом дії воєнного стану, та 30 днів після його припинення чи скасування, є негаторним. 
У відповідь на листа Малиновської окружної прокуратури від 31.07.2024р. про звернення з даним позовом 09.08.2024р. Одеська обласна військова адміністрація повідомила, що будь-яких заходів реагування щодо захисту порушених інтересів держави внаслідок незаконного вибуття з державної власності земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0975 га облдержадміністрацією не вживалися, що стало підставою для звернення прокуратури з цим позовом. (т.2 а.с.4-5)
Що стосується посилання представника ОСОБА_4 на те, що його довірителька придбала майно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, внаслідок чого це майно не може бути витребувано у неї, суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог ч.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на 22.04.2024р. у разі якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Після передачі майна стягувачу або внесення покупцем коштів на рахунок органу державної виконавчої служби або приватного виконавця арешт з проданого майна боржника знімається за постановою виконавця.
Дійсно, в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича перебувало виконавче провадження ВП №74622110, відкрите за виконавчим листом №514/63/24, виданим Тарутинським районним судом Одеської області 06.03.2024 р., про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 заборгованості в сумі 407000 грн. та судового збору в сумі 4070 грн.. (т.3, а.с.7-10)
16.04.2024 року стягувач ОСОБА_10 надав нотаріально посвідчену згоду ОСОБА_3 на реалізацію земельної ділянки з кадастровим номером 5110137300:51:004:0005 на користь третіх осіб з метою виконання рішення №514/63/24, а вже 22.04.2024р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки, кошти за яким були перераховані на рахунок приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка Сергія Борисовича. (т.3 а.с.115-160)
Оскільки придбання ОСОБА_4 спірної земельної ділянки відбулося не внаслідок її примусової реалізації на виконання судового рішення, а за договором купівлі-продажу з ОСОБА_3 суд вважає помилковими твердження представника відповідача про неможливість зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку у власність держави.
Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палата Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору дарування від 27.01.2000р. №1-003763, державного акту на право приватної власності за земельну ділянку від 12.12.2000р. І-ОД №025675, скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за ОСОБА_6 від 27.12.2022р. №65938074, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою та скасування у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером 5110137300:51:004:0005. В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю.
Керуючись ст.ст.21, 53, 54, 78, 79-1, 84, 120, 122, 152 Земельного кодексу України,  ст.ст.203, 215, 317, 319, 321, 328, 391, 655, 658 Цивільного кодексу України, ст.ст. 76-78, 83, 89, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд 

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги заступника керівника Малиновської окружної прокуратури міста Одеси, який діє в інтересах держави в особі Одеської обласної військової адміністрації до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТОВ «АМК Україна», ОСОБА_5 про визнання недійсним державного акту, визнання недійсними правочинів, скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - задовольнити частково.
Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 27.01.2000р. №1-003763, на підставі якого ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,0975 га на території АДРЕСА_1 .
Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю І-ОД № 025675 від 12 грудня 2000 року, на підставі якого ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,0975 га на території АДРЕСА_1 для технічного обслуговування автомобілів. 
Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Знам`янівської сільської ради Березівського району Одеської області Байлової Наталії Вікторівни від 27 грудня 2022 року № 65938074 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5110137300:51:004:0002 за ОСОБА_6 .
Усунути перешкоди державі в особі Одеської обласної військової адміністрації (ЄДРПОУ 00022585) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою історико-культурного призначення із кадастровим номером 5110137300:51:004:0005 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0975 га шляхом зобов`язання ОСОБА_4 повернути земельну ділянку державі в особі Одеської обласної військової адміністрації. 
Скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки із кадастровим номером 5110137300:51:004:0005 з одночасним закриттям Поземельної книги відносно вказаної земельної ділянки.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Одеської обласної прокуратури (ЄДРПОУ 03528552, місце знаходження: м. Одеса, вул. Пушкінська, 3) судовий збір в розмірі 15 140 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Хаджибейського районного суду міста Одеси на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 18 травня 2026 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ    І.А.МАЗУН