ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Львів
03 липня 2026 року	справа № 380/3065/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кондратюк Ю.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом заступника керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області в інтересах держави в особі Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації, про зобов`язання укласти охоронний договір, -
У С Т А Н О В И В:
Заступник керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області в інтересах держави в особі Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач 1), ОСОБА_2 (далі – відповідач 2), ОСОБА_3 (далі – відповідач 3), у якому просить:
- зобов`язати власників квартири АДРЕСА_1 – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , упродовж одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Офісом охорони культурної спадщини Львівської міської ради охоронні договори на належні їм частини об`єкта культурної спадщини – пам`ятку архітектури місцевого значення розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на умовах та в порядку, визначеним постановою Кабінету Міністрів України № 1768 від 28.12.2001.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будинок по АДРЕСА_2 належить до пам`яток архітектури місцевого значення.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власниками квартири АДРЕСА_1 є: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Офісом охорони культурної спадщини Львівської міської ради повідомлено, що станом на 25.11.2025 між Офісом та власниками квартири АДРЕСА_1 охоронні договори на належну їй частину пам`ятки культурної спадщини не укладалися.
До теперішнього часу власники квартири АДРЕСА_1 – ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та Грицина О.Н. охоронні договори на належні їм частини об`єкта культурної спадщини за вказаною адресою не уклали, жодних дій, спрямованих на їх укладення, останні не вчинили, умисно ухилившись від виконання покладених на них законодавством обов`язків, що зумовило звернення до суду.
Ухвалою судді від 27.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації (далі – третя особа).
Відповідачі відзиву на позов у встановлений строк не подали. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).
06.04.2026 надійшли пояснення від позивача, в яких зазначає, що повністю підтримує позицію прокурора. Офіс неодноразово вживав заходів з приводу необхідності укладення охоронного договору. Станом на сьогоднішній день, незважаючи на неодноразові звернення та направлення рекомендованих листів, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не вчиняють жодних дій щодо укладення охоронного договору на об`єкт культурної спадщини, що порушує вимоги пам`яткоохоронного законодавства.
Третя особа пояснення щодо позову у встановлений строк не подала.
Ухвалою суду від 03.07.2026 у задоволенні клопотання заступника керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова про розгляд справи за правилами загального позовного провадження – відмовлено.
З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд встановив, що згідно даних Переліку пам`яток культурної спадщини, які занесені до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення у Львівській області, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 є пам`яткою архітектури місцевого значення за № 4686-Лв (а.с. 29-30).
Будівля внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України на підставі наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 18.01.2021 № 14, взята під охорону Рішенням виконкому Львівської обласної ради № 227 від 17.07.1990. 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.02.2026, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності, у рівних частинах – по 1/3: ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) (реєстраційний номер майна: НОМЕР_4 ) (а.с. 18).
Згідно з відомостями Західного міжрегіонального управління державної міграційної служби України, ОСОБА_4 змінив прізвище на ОСОБА_7 (а.с. 28).
19.11.2025 та 14.01.2026 позивач направив рекомендовані листи-попередження на адресу: АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_2 про занесення належного їй об`єкта до пам`яток архітектури місцевого значення, а також необхідність укладення охоронного договору (номери трекінгів: R067041529102 та R067080461680), які повернуто відправнику у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
07.01.2026 позивач направив рекомендовані листи-повідомлення за № 0004- вих-1268 від 06.01.2026 і № 0004-вих-1269 від 06.01.2026 також ОСОБА_3 та ОСОБА_6 відповідно, за місцем реєстрації останніх за адресою: АДРЕСА_3 , про занесення належного їм об`єкту до пам`яток архітектури місцевого значення, а також необхідність укладення охоронного договору (номери трекінгів: R067074364613 та R067074365520), які також повернуто відправнику у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Листом від 09.01.2026 позивач повідомив Франківську окружну прокуратуру, що охоронний договір між Офісом та власниками квартири АДРЕСА_1 не укладався, і що власники до Офісу із зверненнями щодо укладення охоронного договору не зверталися.
Листом від 11.12.2025 Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації повідомив, що до Департаменту не надходило звернень щодо погодження облікової документації та укладення охоронного договору на вищезгадану пам`ятку.
Змістом спірних правовідносин, які склалися між сторонами, є порядок укладення з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронного договору.
До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.
Відповідно до ст.1 Конвенції про охорону архітектурної спадщини Європи від 03.10.1985, стороною якої є Україна, для цілей цієї Конвенції вираз “архітектурна спадщина” включає, зокрема, усі будівлі та споруди, що маюсь непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення, включаючи усі особливості їхнього технічного виконання та оздоблення.
Згідно зі ст.ст. 3, 4 цієї Конвенції, кожна Сторона зобов`язується, крім іншого, вживати правових заходів для охорони архітектурної спадщини; за допомогою таких заходів і діючих в кожній державі або кожному регіоні процедур, забезпечити охорону пам`яток, архітектурних ансамблів та визначних місць; запровадити відповідні контрольні і дозвільні процедури, необхідні для правової охорони об`єктів архітектурної спадщини.
Крім того, за ст.9 Конвенції кожна Сторона зобов`язується забезпечити, щоб відповідний компетентний орган належним чином реагував на порушення законодавства про охорону архітектурної спадщини. У відповідних випадках він може зобов`язати правопорушника реставрувати об`єкт спадщини, що охороняється, до його первісного вигляду.
Згідно з ч.3 ст.13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 54 Конституції України, культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
Закон України “Про охорону культурної спадщини” від 08.06.2000 №1805-III (далі - Закон №1805-III) регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.
За визначеннями статті 1 Закону №1805-III:
- об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;
- охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.
Отже, регулювання відносин у сфері охорони культурної спадщини спрямоване на її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.24 Закону №1805-III, власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.
Статтею 23 Закону №1805-III передбачено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.
При передачі пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у володіння, користування чи управління іншій особі істотною умовою договору про таку передачу є забезпечення особою, якій передається пам`ятка, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частина, збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом (особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.
Важливим елементом охоронного договору, який підтверджує його публічно-правову природу, є предмет - об`єкт культурної спадщини, правовий режим якого відрізняється від інших матеріальних об`єктів.
Особливий предмет охоронного договору обумовлює спеціальний суб`єктний склад.
Так, охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) та власника (власників) об`єкту культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері і укладається на підставі ст. 23 Закону України “Про охорону культурної спадщини”.
Укладання такого договору відбувається замість видання органом охорони культурної спадщини індивідуального акта, яким покладається на власника (власників) зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.
Укладання охоронних договорів має імперативний характер та спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини.
Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.
Частиною 3 ст.23 Закону №1805-III передбачено, що порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2 Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768 (далі – Порядок №1768) дія цього Порядку поширюється на укладення, зміну та припинення охоронного договору між власником (користувачем) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноваженим ним органом (особою) незалежно від форми власності на зазначені об`єкти та відповідним органом охорони культурної спадщини.
Відповідно до п.8 Порядку №1768, в охоронному договорі, складеному за формою згідно з додатком 1, зазначаються вимоги щодо режиму використання пам`ятки чи її частини, види і строки виконання робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту, пристосування пам`яток, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.
Пунктом 12 Порядку №1768 визначено, що власник (користувач) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у власність (користування) укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.
Приписами п. 14 Порядку №1768 передбачено, що охоронний договір укладається власником (користувачем) пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини або уповноваженим ним органом (особою) з таким органом охорони культурної спадщини відповідної адміністративно-територіальної одиниці:
з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органом охорони культурної спадщини обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації (військової адміністрації);
з районною держадміністрацією (військовою адміністрацією), виконавчим органом сільської, селищної, міської ради (за наявності повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону).
Згідно з п. 1.1. Положення про Офіс охорони культурної спадщини Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 28.01.2025 № 52, Офіс охорони культурної спадщини є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 04.02.2021 № 32 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», утвореним відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Основними завданнями Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради, як виконавчого органу Львівської міської ради є забезпечення виконання вимог Закону України «Про охорону культурної спадщини», інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на території Львівської міської територіальної громади (п. 2.1.1 Положення). 
Відповідно до наказу виконувача обов`язків начальника Відділу охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації № 03 від 20.08.2013 «Про делегування окремих повноважень» Управлінню охорони історичного середовища Львівської міської ради (тепер - Офіс охорони культурної спадщини) делеговано повноваження з укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини місцевого значення, що знаходяться на території м. Львова, за умови погодження згаданих договорів з відділом охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації (п. 2).
Згідно з п. 17 Порядку №1768, охоронний договір на пам`ятку архітектури чи її частину складається за формою згідно з додатком 1 та повинен містити такі додатки: 1) акт технічного стану пам`ятки (форма якого визначається МКСК) з фотофіксацією, що не перевищує трьох місяців до дати укладення охоронного договору. Для комплексів (ансамблів) складається окремий акт на кожну їх складову. Акт технічного стану поновлюється не рідше ніж раз на п`ять років. Якщо стан пам`ятки або її частини значно змінився після проведення робіт на пам`ятці, - протягом п`яти календарних днів після його зміни; 2) опис культурних цінностей і предметів, які належать до пам`ятки, розташовуються на її території чи пов`язані з нею і становлять історичну, наукову, художню цінність, з визначенням місця і умов зберігання та використання; 3) технічний паспорт; 4) план пам`ятки чи її частини у масштабі 1:100, 1:200 (можуть бути у складі технічного паспорта); 5) план території пам`ятки; 6) паспорт пам`ятки (форма якого визначається МКСК).
Таким чином, юридичні або фізичні особи, які є власниками (користувачами) об`єктів культурної спадщини чи їх частин, зобов`язані укласти з відповіднім органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи.
Укладання охоронних договорів має імперативний характер та спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.
Судом встановлено, що згідно даних Переліку пам`яток культурної спадщини, які занесені до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення у Львівській області, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 є пам`яткою архітектури місцевого значення за № 4686-Лв (а.с. 29-30).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.02.2026, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності, у рівних частинах – по 1/3: ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) (реєстраційний номер майна: НОМЕР_4 ) (а.с. 18).
Згідно з відомостями Західного міжрегіонального управління державної міграційної служби України, ОСОБА_4 змінив прізвище на ОСОБА_7 (а.с. 28).
Листом від 09.01.2026 позивач повідомив Франківську окружну прокуратуру, що охоронний договір між Офісом та власниками квартири АДРЕСА_1 не укладався, і що власники до Офісу із зверненнями щодо укладення охоронного договору не зверталися.
Листом від 11.12.2025 Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації повідомив, що до Департаменту не надходило звернень щодо погодження облікової документації та укладення охоронного договору на вищезгадану пам`ятку.
З огляду на встановлене та наведене вище правове регулювання спірних правовідносин, відсутність укладеного охоронного договору фактично позбавляє пам`ятку архітектури місцевого значення (її частину) будинок за адресою: АДРЕСА_2 , охоронний № 4686-Лв, передбачених законодавством гарантій її захисту.
Таким чином, до цього часу відповідачі як співвласники квартири АДРЕСА_1 , охоронний договір на об`єкт культурної спадщини, не уклали, жодних дій, спрямованих на його укладення, не вчинили, протилежного матеріали справи не містять. 
З огляду на викладене, суд приходить висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідачів упродовж одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Офісом охорони культурної спадщини Львівської міської ради охоронні договори на належні їм частини об`єкта культурної спадщини – пам`ятку архітектури місцевого значення розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на умовах та в порядку, визначеним постановою Кабінету Міністрів України № 1768 від 28.12.2001.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов потрібно задовольнити повністю.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки, позивач не надав доказів понесення таких судових витрат, суд не має підстав вирішувати питання про їх розподіл.
Керуючись статтями 2, 8-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 293, 295 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Зобов`язати власників квартири АДРЕСА_1 – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , упродовж одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Офісом охорони культурної спадщини Львівської міської ради охоронні договори на належні їм частини об`єкта культурної спадщини – пам`ятку архітектури місцевого значення розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768 «Про затвердження Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, щойно виявлені об`єкти культурної спадщини чи їх частини».
3. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про учасників справи:
Позивач: Франківська окружна прокуратура м. Львова Львівської області (79057, вул. Генерала Чупринки, буд. 85, м. Львів; ЄДРПОУ 02910031) в інтересах держави в особі Офісу охорони культурної спадщини Львівської міської ради (79008, вул. Валова, буд. 20, м. Львів; ЄДРПОУ 26256659).
Відповідач 1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 ). 
Відповідач 2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач 3: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Департамент архітектури та розвитку містобудування Львівської обласної державної адміністрації (79008, вул. Винниченка, буд. 18, м. Львів; ЄДРПОУ 38557581).

Повне рішення суду складено 03.07.2026.

 Суддя	 Кондратюк Юлія Степанівна