З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.04.2026  	Справа №607/3119/26 Провадження №2/607/3280/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
у складі головуючого судді Грицай К.М.,
за участю секретаря судового засідання Кійко С.Д., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - ТОВ «Факторинг Партнерс») звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути заборгованість за Кредитним договором №85176 від 29.09.2021 в розмірі 73222,59 грн. 
В обґрунтування позову покликається на те, що 29.09.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит №85176. Відповідно до договору відповідачу надано кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок у сумі 33334,00 грн строком на 545 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 28.01.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 28012025, згідно з яким до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №85176 від 29.09.2021. Відповідачем умови договору не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 73222,59 грн, з яких: 30935,04 грн заборгованість за тілом кредиту; 40885,55 грн заборгованість за відсотками; 1402,00 грн заборгованість за комісіями. У зв`язку із наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.02.2026 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін та призначено судове засідання на 18.03.2026, яке було відкладене до 15.04.2026.
У судове засідання представник позивача не з`явився, проте у своєму позові просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. 
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позов не подала, про поважність причин не прибуття в судове засідання не повідомила, тому суд постановив проводити заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення.
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України ухвалення судового рішення було відкладене до 24.04.2026. 

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини.
29.09.2021 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 85176 (індивідуальна частина).
Відповідно до п.2.2.2 договору перший транш в сумі 33334,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 30000,60 грн на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті; у розмірі 3333,40 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. 
Другий транш, в сумі, що не може перевищувати 55556,00 грн, надається не пізніше наступного дня після погодження кредитодавцем заяви/звернення позичальника про отримання другого траншу (п.2.2.3 договору).
Відповідно до п.2.3 договору проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 210,00% річних. Проценти за користування другим траншем кредиту нараховується за ставкою, що не може перевищувати 550,00% річних.
Згідно з п.2.5 договору комісія за надання першого траншу складає 3333,40 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення Договору за ставкою 10,00 % від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.2 цієї індивідуальної частини.
Загальний строк кредитування за цим договором складає 1475 днів (п. 2.6 договору).
Відповідно до п. 2.4 договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 200,00 грн.
Строк на який надається перший транш складає 545 днів (строк кредитування за першим траншем) (п.2.6.1 договору).
Строк, на який надається другий транш, складає від 84 днів до 30 місяців (строк кредитування за другим траншем) (п.2.6.2 договору).
Разом з Договором ОСОБА_1 підписала також Заяву на видачу кредиту № 100314086 від 27.09.2021, Графік платежів за кредитним договором та Паспорт споживчого кредиту, який містить умови, аналогічні викладеним у Кредитному договорі.
Переказ коштів в розмірі 30000,60 грн на картковий рахунок № НОМЕР_2 згідно з договором №85176 від 29.09.2021 підтверджується платіжним дорученням № CRD_339094 від 29.09.2021.
28.01.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №28012025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 за кредитним договором №85176 від 29.09.2021, що підтверджується реєстром боржників від 28.01.2025, платіжною інструкцією №0491640000 від 28.01.2025, актом приймання-передачі реєстру боржників від 28.01.2025.
Відповідно до розрахунку за кредитним договором №85176, який складено ТОВ «ФК «Кредіплюс», заборгованість ОСОБА_1 станом на 16.08.2023 складає 73222,59 грн, з яких: 30935,04 грн заборгованість за тілом кредиту; 40885,55 грн заборгованість за відсотками; 1402,00 грн заборгованість за комісією. 
Також відповідачем були внесені кошти на погашення заборгованості у сумі 27097,00 грн, які зараховані позивачем наступним чином: 2398,96 грн - на погашення заборгованості за тілом кредиту; 24694,04 грн - на погашення заборгованості за відсотками; 4,00 грн - на погашення заборгованості за комісією.
Відповідно до розрахунку за кредитним договором №85176, який складено ТОВ «Факторинг Партнерс», заборгованість ОСОБА_1 станом на 27.01.2026 складає 73222,59 грн, з яких: 30935,04 грн заборгованість за тілом кредиту; 40885,55 грн заборгованість за відсотками; 1402,00 грн заборгованість за комісією.
Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За вимогами ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Суд встановив, що 29.09.2021 ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1  уклали кредитний договір №85176 у письмовій формі.
Право вимоги за укладеним між ними кредитним договором 28.01.2025 за договором факторингу передано позивачу.
Факт перерахунку коштів на картковий рахунок № НОМЕР_2 в розмірі 30000,60 грн на виконання кредитного договору підтверджено платіжним дорученням № CRD_339094 від 29.09.2021та не оспорювалось відповідачем.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов`язання згідно із кредитним договором №85176 від 29.09.2021, внаслідок чого виникла заборгованість.
Разом з тим, суд встановив, що відповідач на погашення тіла кредиту сплатила 2398,96 грн, а тому до стягнення з відповідача підлягає 27601,64 грн (30000,60 - 2398,96) тіла кредиту.
При цьому, суд враховує, що в позові позивач просить стягнути з відповідача 30935,04 грн заборгованості за тілом кредиту та вказує, що до тіла кредиту включено комісію, яку за п. 2.5 договору позичальник доручає утримати кредитору, та яка становить 3333,40 грн.
Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 27601,64 грн та процентів в розмірі 40885,55 грн, які нараховані в межах строку кредитування, обґрунтовані та їх слід задовольнити. Свого розрахунку сторона відповідача не надала.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за комісією, слід зазначити наступне.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз умов кредитного договору №85176 від 29.09.2021 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 3333,40 грн та комісія за управління та обслуговування, встановлена в п.п. 2.4, 2.5 Договору.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06 листопада 2023 року по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що положення кредитного договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 3333,40 грн та за управління та обслуговування кредиту в розмірі 1402,00 грн суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечать принципам справедливості, добросовісності та розумності і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 3333,40 грн та за комісією за управління та обслуговування кредиту у розмірі 1402,00 грн. 
Тому, в задоволенні позовних вимог про стягнення комісій слід відмовити.
Разом з тим, оскільки положення Договору про споживчий кредит № 85176 від 29.09.2021 щодо сплати комісії за надання кредиту та за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними з моменту укладення договору, суд приходить до висновку, що кошти у розмірі 4,00 грн, які були зараховані на сплату комісії, слід зарахувати на сплату відсотків.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про порушення відповідачем прав позивача щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором, а тому позов слід задовольнити частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 85176 від 29.09.2021 в розмірі 68483,19 грн, яка складається із: 27601,64 грн заборгованості за тілом кредиту; 40881,55 (40885,55-4,00) грн заборгованості за процентами, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог.

Щодо вирішення питання судових витрат позивача суд зазначає наступне.
Позивачем понесені судові витрати у розмірі 2662,40 грн зі сплати судового збору.
Крім того, позивач просить відшкодувати витрати на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, аналіз статті 137 ЦПК України вказує на те, що учаснику справи можуть бути відшкодовані витрати на правничу допомогу, яка виконана саме адвокатом, а не іншим фахівцем в галузі права.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, надано: договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений Рішенням Загальних зборів № 01-12/2025 від 01.12.2025; заявка на надання юридичної допомоги №2578 від 01.12.2025; витяг з акту про надання юридичної допомоги №25 від 31.12.2025, відповідно до якого загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 25000,00 грн.
Проте, надані позивачем докази не підтверджують того, що саме адвокатом та яким саме виконана робота (надані послуги), чи є у нього (неї) відповідний статус.
Відповідно до п. 2.8. Договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, надання правової допомоги Клієнту здійснюється партнерами, адвокатами, співробітниками Адвокатського Об`єднання.
За таких обставин, у суду відсутні відомості про те, що витрати, які просить стягнути позивач із відповідача, пов`язані саме із правничою допомогою адвоката. Тому, у задоволенні вимоги позивача про стягнення цих витрат суд відмовляє.

Також у силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2490,07 грн сплаченого судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2662,40 грн * 68483,19 грн/73222,59 грн).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 287, 289, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за Кредитним договором №85176 від 29.09.2021 у розмірі 68483 (шістдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят три) грн 19 коп., з яких: 27601,64 грн заборгованість за тілом кредиту; 40881,55 грн заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2490(дві тисячі чотириста дев`яносто) грн 07 коп.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, м. Київ, код ЄДРПОУ 42640371.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складений та підписаний 24.04.2026.

Головуючий суддя	К. М. Грицай