Справа № 367/3226/26
Провадження №2-а/367/166/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

04 травня 2026 року місто Ірпінь
Ірпінський міський суд Київської області у складі головуючого судді Мерзлого Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
у с т а н о в и в:
І. Короткий зміст позовних вимог
у березні 2026 року представником позивача адвокатом Сергієнко Н.О., в інтересах ОСОБА_1 , подано до суду указану позовну заяву. В обґрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_1 (далі - Позивач), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, який з 17 січня 2026 року перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі, - Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_4 ). 17.01.2026 позивача затримали військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_5 та утримували в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 до 19.01.2026, після чого відпустили і видали копію протоколу №83 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (далі - протокол). 17.01.2026 позивачу проведено медичний огляд військово-лікарської комісії (далі - ВЛК) при ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідно до протоколу зазначено, що «19.01.2026 в ІНФОРМАЦІЯ_7 встановлено: ОСОБА_1 не пройшов військово лікарську комісію, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а відтак вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 210 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», вчинене в особливий період, частина 3.» Також в протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 15:00 19.01.2026 в ІНФОРМАЦІЯ_8 , проте позивача не відпустили до ІНФОРМАЦІЯ_9 , а тільки сказали, де поставити підписи, жодної копії не дали. О 09:00 19.01.2026 позивача відпустили з ІНФОРМАЦІЯ_5 , надали копію протоколу та квитанцію для сплати штрафу 17 000, 00 грн. Крім того, для того, щоб вийти з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач вимушений був поставити підпис на інших документах, але які саме він не пам`ятає, бо 2 доби був без сну і утримувався в невідомому для нього місці. 03.02.2026 позивач звернувся за правничою допомогою з метою дізнатися чи потрібно сплачувати штраф за наданими реквізитами, питав, що вказувати в призначенні платежу, позивач стверджував, що на розгляді справи про адміністративне правопорушення не був, що копії постанови не бачив. 04.02.2026 адвокат Сергієнко Ніна скерувала запит до ІНФОРМАЦІЯ_9 . 26.02.2026 в поштову скриню адвоката було вкладено лист з постановою №83/1 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, якою притягнуто позивача до адміністративного стягнення в сумі 17 000,00 грн. Проте позивач вважає, що постанова №83/1 від 19.01.2025 винесена безпідставно та з істотним порушенням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню. Так, відповідач не вручив позивачу копію постанови ані в трьох денний строк, ані пізніше, при цьому отримав підпис на постанові №83/1 заздалегідь до початку розгляду. Звертає увагу суду, що позивач весь час перебував в ІНФОРМАЦІЯ_6 , а розгляд справи відбувався в іншому місці - ІНФОРМАЦІЯ_8 . Оскільки позивачу не було вручено постанову, а вручено було реквізити для сплати штрафу заздалегідь до розгляду адміністративної справи, внаслідок чого він у встановлений законодавцем строк не зміг оскаржити її. Вперше позивач побачив постанову №83/1 від 19.01.2026 в листі, який надійшов його представнику 26.02.2026. Крім того, зауважує, що Відповідач притягнув до відповідальності позивача за не проходження ВЛК. Проте дана обставина не відповідає дійсності, так як позивач пройшов ВЛК 17.01.2026, що підтверджується записом в його електронному військово-обліковому документі. Крім того, навіть якщо позивач і був раніше визнаний ВЛК обмежено придатним до військової служби, то відповідач мав би виявити правопорушення не пізніше 05.06.2025 року, тому мав притягнути позивача до відповідальності та накласти адміністративне стягнення до 04.09.2025 року, а відповідач зробив це за межами строків накладення адміністративного стягнення. Тому постанова №83/1 є безпідставною, винесеною з порушенням норм чинного законодавства.
Представник зазначає про те, що оскільки, ОСОБА_1 отримав Постанову № 83/1 від 19.01.2026 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення 26.02.2026 року листом на адресу адвоката Сергієнко Н.О., а тому причини пропуску строку для звернення до суду з даним позовом є поважними, а строк пропущений не з вини позивача.
З огляду на викладене, просить поновити строк на подачу позовної заяви про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Визнати протиправною та скасувати постанову №83/1 від 19.01.2026 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , - закрити. 
ІІ. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями вказану справу передано судді Мерзлому Л.В. Ухвалою судді від 20.03.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Ухвалу про відкриття провадження по справі, позовну заяву з додатками доставлено до електронного кабінету відповідача – ІНФОРМАЦІЯ_1  24.03.2026, що стверджується довідкою про доставку електронного документу. 
У встановлений строк відзив на позовну заяву відповідач суду не надав, відтак, відповідно до ч. 6 статті 162 КАС України суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами. 
Будь яких інших клопотань від учасників по справі до суду не надходило. 
Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина шоста статті 77 КАС України).
На підставі частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права застосовані судом, мотивована оцінка і висновки суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Відповідач- суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача (п.п.7, 9 ч. 2 ст. 4 КАС України).
Відповідно до ст.235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 КУпАП (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст.246 КУпАП).
Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності (ст.254 КУпАП).
Стаття 65 Конституції України передбачає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Спірні правовідносини врегульовані Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «;Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакціях, чинних на час виниклих правовідносин. Крім того, підлягають до застосування: Закон України "Про правовий режим воєнного стану", Закон України «Про оборону України», Указ Президента України«Про загальну мобілізацію», Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487 та Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком до вказаного Порядку, Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджені постановою КМУ №560 від 16.05.2024 тощо.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період- період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє і на час розгляду справи.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Як передбачено ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оборону», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України-за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України-за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста (ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію»). 
Положеннями абз. 4 ч. 1 ст.22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Частиною 1 статті 4Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі по тексту - Порядок №560), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.
Порядок №560 визначає процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів; процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних зміну військово-облікові документи; процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби (пункт 1).
Положеннями частин першої-третьої статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.210-1 КУпАП (в редакції від 09.05.2024 №3696-ІХ, чинній з 19.05.2024) передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню,-тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань-від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім того, ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття252 КУпАП).
Згідно із нормами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього, рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи, 19.01.2026 на підставі протоколу від 19.01.2026, т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1  підполковником ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 винесено постанову №83/1 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. 
Дії особи щодо ухилення (відмови) від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 не пройшов військово-лікарську комісію, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Водночас, із доданого до позовної заяви витягу із застосунку Резерв+ встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , перебуває на обліку як військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ), дата проходження ВЛК – 17.01.2026, дата уточнення даних – 19.01.2026 з приміткою «Дані уточнено вчасно», документ дійсний до 22.01.2027. 
Враховуючи викладене, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 пройшов ВЛК 17.01.2026, про що були внесені відповідні відомості до військово-облікового документа позивача в систему Резерв+, постанова стосовно нього посадовою особою винесена 19.01.2026 за вчинення адміністративного правопорушення, яке полягає у не проходженні ВЛК, відтак в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.
При цьому, суд звертає увагу, що поряд з іншим, відповідачем не спростовані доводи позивача про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із вказаним адміністративним позовом.
Таким чином, за наявних матеріалів справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що постанова № 83/1 від 19.01.2026 винесена з суттєвими порушеннями як матеріального (відсутні докази наявності у діях (бездіяльності) ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП), так і процесуального права (за відсутності відомостей про належне повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, винесення постанови, яка не відповідає вимогам ст.ст.280, 283 КУпАП). При цьому, відповідачем не доведено правомірність своїх дій та свого рішення, з огляду на норми ст. 77 КАС України.
За результатами розгляду справи, суд вважає інкриміноване правопорушення необґрунтованим, оскільки надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення не дають можливості «поза розумним сумнівом» виключити можливість існування інших версій розвитку подій, про які зазначається в оскаржуваній постанові. Тобто як факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП, так і його вина у вчиненні не є доведеними. Відповідно, за результатами перевірки рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, судом встановлено необґрунтованість та неправомірність такого рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4)змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема- відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом скасування постанови №83/1 від 19.01.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Питання судових витрат судом не вирішувалось оскільки така вимога не ставилась позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 210-1, ст. ст. 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72, 76-79, 90, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд,
у х в а л и в :
поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП №83/1 від 19.01.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 210-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень - скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.
Рішення складено та підписано 04.05.2026.

Суддя:       Л.В. Мерзлий