Справа № 761/3818/26
Провадження № 2/761/8113/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Романишеної І.П.,
за участі секретаря Решти Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:

У лютому 2026 року на адресу Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району в м. Києва» (далі по тексту - позивач) до  ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог представник позивача просив суд стягнути з  ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району в м. Києва» основний борг у розмірі 21 874,32 грн., інфляційне збільшення у сумі - 2 719,60 грн., 3% річних у сумі - 669,95 грн.
Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є наймачем та користувачем житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 , та споживачем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» здійснює господарське відання житлового фонду Шевченківського району міста Києва, забезпечує обслуговування та надання послуг 3 утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, закріплених за ним житлових будинків, у тому числі, багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .
Щорічно через систему відкритих електронних торгів відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» укладає договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з їх переможцем згідно ДК 021:2015 98341140-8 Послуги допоміжні комбіновані щодо різних об?єктів, щодо «комплексного прибирання і утримання місць загального користування, сходових клітин, прибудинкової території, утримання і технічного обслуговування внутрішньо-будинкових інженерних та комунікаційних мереж (централізованого опалення, централізованого водопостачання та водовідведення, централізованого постачання гарячої води, електропостачання)» у житлових будинках комунальної власності неадміністративного району «Лук?янівка» Шевченківського району міста Києва.
Тобто, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій споживачам багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , зокрема, надавалися: у 2020 році - Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Фасад Констракшн», договір №448 від 4 листопада 2019 року; у 2021 році - Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМПУЛЬС-ГАЗ», договір №333 від 27 жовтня 2020 року; у 2022 році - Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМПУЛЬС-ГАЗ», договір №2 від 6 січня 2022 року; у 2023 році - Приватним підприємством «Український центр управління нерухомістю», договір №352 від 28 грудня 2022 року; у 2024 році - Приватним підприємством «Український центр управління нерухомістю», договір №11 від 03 січня 2024 року, договір №226 від 27 березня 2024 року та договір №349 від 28 червня 2024 року та договір №456 від 26.09.2024 року; у 2025 році - Приватним підприємством «Український центр управління нерухомістю, договір №637 від 31 грудня 2024 року. А, відтак, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій споживачам будинку АДРЕСА_2 , у тому числі, житлового приміщення - квартири №44 , надавалися безперебійно та на підставі критеріїв якості, встановлених чинним законодавством, фактичне споживання зазначеної житлово-комунальної послуги підтверджено відсутністю претензій з боку споживачів, оформлених у відповідності до законодавчо визначених вимог та наданих позивачу чи/або виконавцю послуг.
Однак, відповідач не виконував свої обов`язки по своєчасному внесенню плати за спожиті комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка відповідно до заяви про зменшення позовних вимог загалом складає 21 874,32 грн. - основний борг; 2 719,60 грн. - інфляційне збільшення; 3% річних - 669,95 грн., а разом 25 263,87 грн.
У зв`язку із викладеним, позивач просить суд позов задовольнити та стягнути із відповідача суму боргу та витрати по сплаті судового збору.
Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.02.2026 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 19.03.2026 року, яке в подальшому було неодноразово відкладено.
Ухвалою суду від 03.04.2026 року клопотання відповідача про продовження строку для подання відзиву задоволено та продовжено строк для подання відзиву до 20.04.2026 року.
20.04.2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позову зазначивши, що на початку березня 2020 року квартира АДРЕСА_3 (далі - Квартира) протиправно вибула з власності Відповідача внаслідок шахрайських дій невстановлених осіб. 04.03.2020 року без відома та участі Відповідача було сфальсифіковано договір купівлі-продажу Квартири № 571 , на підставі якого приватний нотаріус Дешко Н.М. здійснила державну реєстрацію права власності за третьою особою.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2021 у справі № 761/8134/21 (суддя Рибак М.А.) квартиру було витребувано на користь Відповідача від незаконного набувача, скасовано реєстраційний запис. Рішення набрало законної сили 20.01.2022 року. Таким чином, у період з 04.03.2020 по 20.01.2022 Відповідач юридично не був власником Квартири. Протягом усього цього часу Відповідач не мав ані правового статусу власника, ані фактичного доступу до Квартири. Крім того, посилався на відсутність договору. Жодного кошторису витрат на утримання будинку АДРЕСА_2 Позивач до матеріалів справи не надав. Також зазначив про безпіставне нарахування інфляційних збільшень та 3% річних.
Щодо позовної давності зазначив, позов подано у лютому 2026 року, вимоги за березень-лютий 2023 потенційно можуть бути поза межами давності без урахування продовження строків.
Також звернув увау, що позивачем не надано належних та допустимих доказів сплати судового збору саме за подання позовної заяви у даній справі. Долучена до позовної заяви квитанція не містить конкретизації, за яку саме позовну заяву здійснено оплату, обмежуючись лише загальним посиланням на подання позову, у зв`язку з чим, просив відмовити у задоволенні позову.
29.04.2026 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що спірні правовідносини у справі стосуються виключно послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а не послуги з управління багатоквартирним будинком. Також зазначив, що відповідно до розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09 лютого 2011 року №80 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» (далі - розпорядження 80), Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» здійснює господарське відання житлового фонду Шевченківського району міста Києва та забезпечує обслуговування закріплених за ним житлових будинків.
Житлові будинки, у тому числі багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 , які знаходяться територіально у Шевченківському районі міста Києва, належать до сфери управління Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського район м. Києва».
Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій надавалися, обліковувалися та сплачувалися споживачами квартири АДРЕСА_3 , за особовим рахунком споживача № НОМЕР_1 систематично до березня 2020 року. Плата/тарифи за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, формувалися на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року №869, якою затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та перелік зазначених послуг, а отже тариф по будинку відповідача, діяв у законний спосіб та не спростований відповідачем. Відповідачем не надано жодного доказу щодо неправильності та неправомірності здійснених нарахувань, обов?язок утримання багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , її власниками чи/або наймачами, забезпечується статтею 13 Конституції України та статтею 319 Цивільного кодексу України де визначено, що власність зобов?язує, а правила статті 322 Цивільного кодексу України передбачають, що власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Також зазначив, що у національному законодавстві у сфері житлово-комунальних послуг відсутні правові підстави для звільнення споживача від сплати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що є житловою послугою, яка не передбачає її безпосереднього споживання (наприклад, як комунальних послуг), а у разі їх ненадання чи/або неякісного надання, споживачами складається акт-претензія, оформлена у порядку та спосіб, встановлених у статті 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», на підставі акту-претензії, що в установленому порядку та спосіб надається виконавцю таких послуг, останнім робиться відповідний перерахунок. Враховуючи викладене, просив позовні вимоги задовольнити. 
Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.
11.06.2026 року від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої представник позивача просив стягнути з  ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району в м. Києва» основний борг у розмірі 21 874,32 грн., інфляційне збільшення у сумі - 2 719,60 грн., 3% річних у сумі - 669,95 грн.
Ухвалою суду від 11.06.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. У заяві про зменшення позовних вимог просив суд розглянути справу за відсутності представника.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку
Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлені судом фактичні обставини спірних правовідносин сторін.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 з 25.08.1987 року, а отже є користувачем квартири, а відтак споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, послуга за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій обліковується за єдиним особовим рахунком споживача житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 78151 (попередній номер 1061078151).
Згідно розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.02.2011 року № 80 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» (далі - розпорядження 80), КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» здійснює господарське відання житлового фонду Шевченківського району міста Києва та обслуговування закріплених за ним житлових будинків.
Відповідно до п. 2.1. Статуту Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» підприємство створено з метою отримання прибутку від провадження господарської діяльності, спрямованої на забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій, об?єктів благоустрою.
Щорічно через систему відкритих електронних торгів відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» укладає договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з їх переможцем згідно ДК 021:2015 98341140-8 Послуги допоміжні комбіновані щодо різних об?єктів, щодо «комплексного прибирання і утримання місць загального користування, сходових клітин, прибудинкової території, утримання і технічного обслуговування внутрішньо-будинкових інженерних та комунікаційних мереж (централізованого опалення, централізованого водопостачання та водовідведення, централізованого постачання гарячої води, електропостачання)» у житлових будинках комунальної власності неадміністративного району «Лук?янівка» Шевченківського району міста Києва.
Тобто, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій споживачам багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , зокрема, надавалися: у 2020 році - Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Фасад Констракшн», договір №448 від 4 листопада 2019 року; у 2021 році - Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМПУЛЬС-ГАЗ», договір №333 від 27 жовтня 2020 року; у 2022 році - Товариством з обмеженою відповідальністю «ІМПУЛЬС-ГАЗ», договір №2 від 6 січня 2022 року; у 2023 році - Приватним підприємством «Український центр управління нерухомістю», договір №352 від 28 грудня 2022 року; у 2024 році - Приватним підприємством «Український центр управління нерухомістю», договір №11 від 03 січня 2024 року, договір №226 від 27 березня 2024 року та договір №349 від 28 червня 2024 року та договір №456 від 26.09.2024 року; у 2025 році - Приватним підприємством «Український центр управління нерухомістю, договір №637 від 31 грудня 2024 року. 
Звертаючись до суду з позовом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» посилалося на те, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, оскільки він проживає та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3 .
Відповідач же в свою чергу заперечував статус споживача послуг, оскільки у період з 04.03.2020 по 20.01.2022 року квартира перебувала у незаконному володінні третіх осіб.
На підтвердження вказаної обставини подав до суду наступні документи: заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08.12.2021 року, відповідно до якого позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дешко Наталія Михайлівна про визнання договору недійсним задоволено частково.
Витребувано на користь ОСОБА_1 від ОСОБА_2 , квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 2046861580000. Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дешко Наталії Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 51467122 від 04.03.2020 16:12:52, відповідно до якого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дешко Наталією Михайлівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності номер 35798685 від 04.03.2020 16:00:11 і зареєстровано за ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності (з розміром частки 1) на трикімнатну квартиру (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 2046861580000) загальною площею 78,7 кв.м, житловою площею 57,9 кв.м. підстава виникнення: договір купівлі-продажу квартири номер 571 від 04.03.2020, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дешко Н.М., копію витягу з ЄРДР від 31.03.2020 року.
Заборгованість, яка відповідно до заяви про зменшення позовних вимог загалом складає 21 874,32 грн. - основний борг; 2 719,60 грн.- інфляційне збільшення; 3% річних - 669,95 грн., а разом 25 263,87 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зазначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.
Умовами п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
При цьому, вимогами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Положеннями ст.ст. 151, 162 ЖК України (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Згідно зі ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, у тому числі, споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг.
Частиною 2 ст. 7 Закону встановлено обов`язок споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_3 з 25.08.1987 року.
Вказане підтверджується інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, отриманою на запит суду.
Суд приймає до уваги частково твердження відповідача, що він не є споживачем послуг, оскільки як вбачається з матеріалів справи, дійсно у період з 04.03.2020 по 20.01.2022 року квартира за адресою АДРЕСА_3 вибувала з володіння відповідача, що підтверджується витягом з ЄРДР, заочним рішенням Шевченківсткого районного суду міста Києва від 08.12.2021 року. Вказане рішення набрало законної сили 20.01.2022 року.
А відтак, відповідач є споживачем послуг за вказаною адресою за період 21.01.2022 по 31.03.2025 року. Будь-які докази того, що відповідач заперечував щодо обсягу та якості наданих послуг за вказаний період у матеріалах справи відсутні.
Як видно із матеріалів справи, письмовий договір про надання послуг між відповідачем та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» не був укладений.
Разом з цим, у матеріалах справи відсутні докази того, що після опублікування позивачем у засобах масової інформації проекту договору (публічної оферти), відповідач у письмовому вигляді повідомляв КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» про свою відмову укласти договір чи про свою незгоду з умовами опублікованого договору, а отже, така публічна оферта вважається погодженою та прийнятою (акцептованою) відповідачем.
Відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від сплати послуг в повному обсязі, що відповідає висновкам викладених у постанові Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі № 462/1232/23.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Закріплена в п.10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, заборгованість загалом складає 21 874,32 грн. - основний борг; 2 719,60 грн.- інфляційне збільшення; 3% річних - 669,95 грн., а разом 25 263,87 грн. 
Суд зазначає, вказана заборгованість розрахована з урахуванням доводів відповідача про те, що у певний період квартира вибула з володіння ОСОБА_1 .
Судом було перевірено нархування інфляційної втрати та 3% річних, останні нараховані урахуванням вимог закону та не викликають у суду сумнівів щодо їх нарахування.
Оскільки судом було встановлено, що позивач здійснює господарське відання, забезпечує обслуговування та надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій зокрема будинку за адресою: АДРЕСА_6 , які були надані відповідачу, при цьому, останній зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг у встановлені строки не виконував, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за житло-комунальні послуги, а також три відсотки річних та інфляційній втрати.
Щодо посилання відповідача про застосування строків позовної давності до вимог позовної заяви, слід зазначити наступне.
Позивач звернувся до суду з цим позовом у лютому 2026 року.
За частинами другою, третьою статті 263 ЦК України у разі виникнення обставин для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Установлення часових меж судового захисту порушеного права забезпечує правову стабільність та сприяє усуненню правової невизначеності. Позовна давність спонукає учасників правовідносин до вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав, у чітко визначені строки, які мають бути розумними.
За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.
Законодавство може визначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 ЦК України.
Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Відтак, початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22).
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651.
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Поряд з цим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан тривав до моменту звернення позивача до суду з позовом 04 грудня 2024 року.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2025 року у справі № 903/602/24 (провадження № 12-19гс25) зазначила, що у разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
Законом України від 14 травня 2025 року № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» (далі - Закон № 4434-IX) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України виключено. Закон № 4434-IX набрав чинності 04 вересня 2025 року.
У даній справі позивач звернувся до суду 03.02.2026 року, позовна давність щодо заборгованості, яка стягується з відповідача не спливла, оскільки нарахування здійснюються починаючи з 01.02.2022 року.
Також слід зазначити, що посилання відповідача про те, що позивачем не сплачено судовий збір є хибними, з огляду на те, що під час вирішення питання щодо відкриття провадження у справі судом було перевірено зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, про що в матеріалах справи міститься відповідна виписка.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 21 874, 32 (основний борг), 3% річних - 669,95 грн., інфляційні втрати- 2 719,60 грн., а всього 25 263,87 грн.
Доказів, які б спростовували розмір вказаної заборгованості відповідача перед позивачем, в ході розгляду справи надано не було.
Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України потрібно стягнути з відповідача на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» судовий збір у розмірі 3 328 грн.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 509, 525, 526, 610, 612, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 263, 265, 280, 285, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 25 263, 87 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» судовий збір в розмірі 3 328 грн. 
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Реквізити сторін:
Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»: 04050, м. Київ, вул. Білоруська, буд.1, код ЄДРПОУ 34966254;
ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст судового рішення складено: 18 червня 2026 року.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА