Справа153/606/26
Провадження2/153/320/26-ц

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2026 р. м.Ямпіль

Ямпільський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Швеця Р.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №182377 від 07.05.2025 в розмірі 13775,56 грн. та судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 07.05.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №182377 на суму 8109 грн. Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора d0d622f6. На виконання умов кредитного договору, 07.05.2025 ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» здійснив переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_1 . 10.10.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №10102025, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 10.10.2025 до договору факторингу 1 та акту приймання-передачі реєстру прав вимоги №1 від 10.10.2025 до договору факторингу 1 до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позовної заяви за кредитним договором становить 15175,56 грн., яка складається з: 8109 грн. – заборгованість по тілу кредиту; 5065,56 грн. – заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом; 601 грн. – заборгованість по комісії, 1400 грн. – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штраф). Вважаючи свої права порушеними, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Також вказав, що вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються.
Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 15.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, витребувано докази.
Відповідач ОСОБА_1 21.04.2026 за вх.№3201, надав відзив, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме: в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, та категорично заперечує проти стягнення з нього відсотків, комісій та витрат на правничу допомогу, оскільки з 08 травня 2025 року і по теперішній час він проходить військову службу в лавах Збройних Сил України та брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України. Оскільки договір було укладено 07.05.2025, а його військова служба розпочалася вже 08.05.2025, кредитор мав право нараховувати відсотки лише за один день. Усі подальші нарахування відсотків (5065, 56 грн.) та комісій (601 грн.) здійснювалися в період його військової служби під час особливого періоду, що є грубим порушенням закону. Вказав, що він визнає лише обов`язок повернути суму фактично отриманих коштів (тіло кредиту) у розмірі 8109 грн. Стосовно витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. зазначив, що дана справа є типовою, позовна заява – шаблонною, тому заявлена сума у 7000 грн. є надмірною та неспівмірною. Враховуючи його статус військовослужбовця, просив зменшити розмір цих витрат до 0,00 грн. Просив позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з нього виключно суму тіла кредиту у розмірі 8109 грн. та відмовити у стягненні заборгованості за відсотками в розмірі 5065,56 грн., комісією в розмірі 601 грн. та у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
27.04.2026 за вх.№3310 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що заперечення відповідача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач у відзиві на позов зазначив, що не мав змоги виконувати умови договору з певних причин та заперечує проти нарахування відсотків, керуючись ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На підтвердження своєї позиції відповідачем подано до суду копію посвідчення УБД від 16.02.2026, копію довідки про участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України за період з 27.09.2025 по 16.10.2025 та копію довідки Форма 5 від 28.12.2025, тобто, відповідач вступив до лав ЗСУ після укладення кредитного договору. Нарахування відсотків здійснювалось з 08.05.2025 по 13.08.2025, тобто, поза межами несення відповідачем військової служби. Також зазначено, що відповідач не заперечує щодо укладання кредитного договору №182377 від 07.05.2025 та отримання грошових коштів, а отже, підтверджує невиконання взятих на себе зобов`язань. Щодо витрат на професійну правничу допомогу зазначено, що позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже, робота адвоката виконана належним чином. Представник позивача просив врахувати відповідь на відзив при розгляді справи та заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
27.04.2026 за вх.№3311 відповідач ОСОБА_1 надав заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що військову службу за контрактом він проходить саме з 08.05.2025. Таким чином, весь заявлений позивачем період нарахування відсотків (з 08.05.2025 по 13.08.2025) стовідсотково припадає на час проходження ним військової служби. Тому, відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» нарахування будь-яких відсотків, комісій чи штрафів у цей період є прямим порушенням імперативних норм закону. Оскільки даний спір виник виключно через неправомірні дії позивача та подальше маніпулювання фактами в суді, вважає за необхідне уточнити свою вимогу щодо розподілу судових витрат. Керуючись ч.9 ст.141 ЦПК України (якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд покладає на неї судові витрати повністю), а також враховуючи його статус УБД, судовий збір просив покласти виключно на позивача. 
29.04.2026 за вх.№3398 представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» Кукса К.О. надала додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що відповідач у запереченні зазначив, що згідно довідки про проходження військової служби (Форма 5) від 28.12.2025, що міститься в матеріалах справи, він проходить службу за контрактом саме з 08.05.2025. Проте, єдина дата, що наявна в довідці Форма 5, це – 28.12.2025. Саме тому позивач позбавлений можливості визначити точний період проходження відповідачем військової служби. 
29.04.2026 за вх.№3422 відповідач ОСОБА_1 надав заперечення на додаткові пояснення позивача та клопотання про долучення доказів, в яких вказав, що з метою усунення будь-яких сумнівів, повного та всебічного з`ясування обставин справи, а також для спростування вказаних тверджень позивача, надає суду копію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Вказаний контракт набув чинності 14.05.2025. Саме ця дата є офіційним, документально підтвердженим моментом початку проходження ним військової служби. Відповідно, саме з 14.05.2025 у нього виникло право на пільгу, передбачену ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (звільнення від сплати відсотків, штрафів та комісій). Просив прийняти дані заперечення на додаткові пояснення позивача та врахувати їх при ухваленні рішення у справі. Долучити до матеріалів справи №153/606/26 копію Контракту про проходження військової служби від 14.05.2025 та врахувати дату 14.05.2025 як момент початку дії пільг для військовослужбовця та відмовити ТОВ «Юніт Капітал» у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків, комісій та штрафів, нарахованих після вказаної дати.
04.05.2026 за вх.№3555 відповідач ОСОБА_1 надав додаткові пояснення щодо розміру основного боргу (тіла кредиту), в яких зазначив, що у позовній заяві позивач стверджує, що сума основної заборгованості (тіло кредиту) становить 8109 грн. Проте, вказана інформація не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи. Як вбачається з ухвали Ямпільського районного суду від 15.04.2026 про витребування доказів, фактична сума коштів, що була зарахована на платіжну картку відповідача в межах кредитного договору №182377 від 07.05.2025 становить 6000,66 грн. Різниця між фактично отриманою сумою (6000,66 грн.) та сумою, яку позивач називає «тілом кредиту» (8109 грн.) є нічим іншим, як прихованою комісією або заздалегідь нарахованими відсотками, які позивач намагається видати за основний борг. При визначенні розміру заборгованості просив виходити з фактично отриманої суми коштів у розмірі 6000,66 грн., а в задоволенні решти вимог – відмовити.
11.05.2026 за вх.№3713 відповідач ОСОБА_1 надав заперечення на додаткові пояснення позивача щодо розміру основного боргу, в яких зазначив, що у своїх поясненнях позивач офіційно підтверджує обставину, встановлену на підставі виписки АТ «Універсал Банк» (Монобанк), а саме: на його банківський рахунок фактично було зараховано лише 6000,66 грн. Однак, позивач вимагає стягнути як «тіло кредиту» суму в розмірі 8109 грн., обґрунтовуючи різницю у 2108,34 грн. тим, що це є «комісією за надання кредиту», яка за умовами договору нібито була одразу включена до тіла боргу. Однак, така комісія не може нараховуватися та стягуватися з нього на підставі ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім цього, відповідно до практики Верховного Суду України у справах про захист прав споживачів фінансових послуг, комісія за надання кредиту (за розгляд заявки, перерахування коштів, тощо) є незаконною. Банк або фінансова установа не має права вимагати від споживача оплати за дії, які вона зобов`язана вчинити для укладення виконання договору. Такі умови договору є нікчемними, оскільки не становлять самостійної послуги для споживача. Штучне «вшивання» незаконної комісії у розмір тіла кредиту є фактом введення позичальника в оману. Просив визнати фактичний розмір отриманого ним кредиту (реальне тіло кредиту) становить виключно 6000,66 грн.
11.05.2026 за вх.№3726 представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» Кукса К.О. надала додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що 07.05.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту №182377. Сума (загальний розмір) кредиту становить 8109 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 6000,66 грн. на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті; у розмірі 2108,34 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини (п.2.2.1.). Таким чином, із наданої відповідачу суми кредиту 2108,34 грн. зараховано для погашення заборгованості за комісією за кредитним договором. Враховуючи наведені умови кредитного договору, дані кошти фактично не перераховувались відповідачу. Комісія за надання кредиту складає 2108,34 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 26 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо не передбачено п.2.2.1 цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено (п.2.5.). Таким чином, при укладенні кредитного договору №182377 від 07.05.2025 позичальник погодився з умовами, визначеними в п.2.5. та 2.4. вказаного договору та зобов`язався сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка складає 2108, 34 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору та комісію за обслуговування кредитного договору в розмірі 601 грн. 
18.05.2026 за вх.№3916 відповідач ОСОБА_1 надав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал», та відмовити у їх задоволенні в повному обсязі (або знизити їх до символічної та справедливої суми у розмірі не більше 500 гривень. Вказане клопотання мотивує тим, що в акті прийому-передачі наданих послуг від 20.02.2026 обсяг часу штучно помножено на два. Адвокат вказує, що витратив аж 2 години для складання позовної заяви та 2 години на вивчення матеріалів. Дана справа є малозначною, а позовна заява – шаблонною. Зміна анкетних даних та суми договору у готовому шаблоні не потребує двох годин інтелектуальної праці адвоката. Таке штучне збільшення часу суперечить критерію розумності судових витрат. Крім цього, в матеріалах відсутній жодний первинний бухгалтерський документ (платіжна інструкція, банківська виписка ТОВ «Юніт Капітал», який би підтверджував факт реального списання та перерахування 7000 грн. з рахунку компанії на рахунок адвокатського бюро.
19.05.2026 за вх.№3968 представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» Кукса К.О. надала заперечення на клопотання, в яких вказала, що 20.01.2026 укладено договір про надання правничої допомоги між ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро «Тимошенко та партнери». При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. До правової допомоги, наданої Адвокатським бюро «Тимошенко та партнери» належить вивчення матеріалів справи, надання усної консультації, складання адвокатського запиту та клопотання про витребування доказів, а також склавдання позовної заяви. Вказану суму в розмірі 7000 грн. на надання правничої допомоги зазначено в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №20/01/26-02 від 20.01.2026. Вартість виконаних робіт представником позивача є обґрунтованою та такою, що відповідає критеріям обґрунтованості та розумності у розумінні приписів ч.3 ст.141 ЦПК України, є співмірною зі складністю справи та документально підтвердженою.
Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 07 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №182377, який підписаний електронним підписом відповідачем шляхом відтворення одноразового ідентифікатора d0d622f6 (а.с.7-10).
Відповідно до п.2.1. договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 2.6 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 2.2.1 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 2.6 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені цим договором.
Відповідно до п. 2.2.1 договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 8109 грн., надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 6000,66 грн. на № рахунку/картки позичальника НОМЕР_2 , у національній валюті; у розмірі 2108,34 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. 
Відповідно до п. 2.3 договору, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 360,00% річних. Тип процентної ставки – фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6 цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний.
Відповідно до п. 2.4 договору, знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 грн. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено.
Відповідно до п. 2.5 договору, комісія за надання кредиту складає 2108,34 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 26,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1 цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.
Відповідно до п. 2.6 договору, загальний строк кредитування за цим договором складає 98 днів з 07.05.2025 (дата надання кредиту) по 13.08.2025.
Відповідно до п. 2.7 договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 7180,90 грн.
Денна процентна ставка складає 7180,90 грн. / 8109 грн. / 98 днів * 100 % = 0,9036 % / день (п. 2.7.1 договору).
До договору додано Графік платежів, заяву на видачу кредиту №100826432 від 07.05.2025 та Паспорт споживчого кредиту із зазначенням інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) (а.с.10 на звороті, 17, 18-19).
Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» від 16.01.2026 вих.№206/16-01, 07.05.2025 о 17:36 год. здійснено переказ коштів у сумі 6000,66 грн. на рахунок ОСОБА_1 4441-11ХХ-ХХХХ-7245, згідно договору №182377 від 07.05.2025 (а.с.26).
Відповідно до наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформації встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 та інші платіжні картки. Згідно виписки про рух коштів по рахунку НОМЕР_4 , картка № НОМЕР_3 - 07.05.2025 відбулось зарахування коштів на суму 6000,66 гривень (а.с.103, 104).
Як вбачається із картки обліку виконання договору №182377 від 07.05.2025, заборгованість ОСОБА_1 станом на 19.08.2025 становить: 15175,56 грн., яка складається з: 8109 грн. – заборгованість по тілу кредиту; 5065,56 грн. – заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом; 601 грн. – заборгованість по комісії, 1400 грн. – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штраф) (а.с.45).
10 жовтня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №10102025, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» (клієнт) відступило право грошової вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (фактор) до відповідача за кредитним договором №182377 від 07.05.2025 (а.с.33-35).
На виконання Договору факторингу №10102025 від 10.10.2025 між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» складено Акт приймання-передачі Реєстру прав вимоги №1 (а.с.43).
Відповідно до витягу з додатку 1 до договору факторингу №10102025 від 10.10.2025 реєстру прав вимоги №1 від 10.10.2025, до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №182377 від 07.05.2025 в розмірі 15175,56 грн., яка складається з: 8109 грн. – заборгованість по тілу кредиту; 5065,56 грн. – заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом; 601 грн. – заборгованість по комісії, 1400 грн. – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штраф) (а.с.42).
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №182377 від 07.05.2025 заборгованість ОСОБА_1 складає: 15175,56 грн., яка складається з: 8109 грн. – заборгованість по тілу кредиту; 5065,56 грн. – заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом; 601 грн. – заборгованість по комісії, 1400 грн. – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штраф). Станом на 20.02.2026 заборгованість за кредитним договором не погашена (а.с.47).
Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК).
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону).
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 кредитного договору №182377 від 07.05.2025, який підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» виконало взяті на себе зобов`язання та надало відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору.
Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по тілу кредиту та по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Наявними у матеріалах справи доказами також підтверджується факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем.
Відповідач ОСОБА_1 не заперечував обставини укладення кредитного договору №182377 від 07.05.2025, виникнення кредитного зобов`язання між ним та ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС», а також отримання кредитних коштів у сумі 6 000 грн. 66 коп. на свій картковий рахунок.
Доводи сторони відповідача щодо незаконності комісії, яка включена до тіла кредиту у сумі 2108 грн. 34 коп. суд вважає безпідставними. ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 у п. 2.2.1 кредитного договору № 182377 від 07.05.2025 було погоджено, що ця сума кредиту використовується для виконання обов`язку ОСОБА_1 зі сплати одноразової комісії за видачу кредиту, яка передбачена п. 2.5 договору. Тобто, кредит у сумі 2108 грн. 34 коп. не повинен був надаватися у розпорядження ОСОБА_1 , а підлягав автоматичному списанню в якості сплати відповідачем комісії за надання кредиту замість її сплати за рахунок особистих коштів ОСОБА_1 , що повністю відповідає умовам кредитного зобов`язання.
Комісія не відноситься до штрафних санкцій, якими є неустойка, штраф, пеня, а відтак щодо комісії не застосовуються приписи пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей».
Таким чином, суд вважає підтвердженою за договором про споживчий кредит №182377 від 07.05.2025 заборгованість відповідача за тілом кредиту в сумі 8109 грн. 00 коп.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом в розмірі 5065,56 грн. за договором про споживчий кредит №182377 від 07.05.2025, суд враховує наступне.
Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Цей припис Закону є самостійною нормою і дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014 року) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування – зобов`язані їх списати. Для реалізації вказаного права на пільгу, необхідно письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, копію витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини).
Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №199/3051/14 викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. (Аналогічна позиція викладена в постанові КЦС ВС від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19).
Як вбачається з наданих відповідачем документів, а саме: копії військового квитка, серія НОМЕР_5 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , копії довідки №1579/7/18321 від 24.11.2025 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, копії довідки №1579/3/21349 від 28.12.2025; копії посвідчення, серія НОМЕР_6 , виданого на ім`я ОСОБА_1 ; копії контракту про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу, ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу з 14.05.2025 за контрактом, який набрав чинності 14.05.2025. В період з 27.09.2025 по 16.10.2025 безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Про вказані обставини відповідач також вказав у своїх запереченнях (а.с.96-97).
Таким чином, на відповідача ОСОБА_1 , як на військовослужбовця, який проходить військову службу у Збройних Силах України в особливий період та безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме - він звільнений від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом з 14.05.2025 (з дати початку проходження військової служби), а кредитна установа ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та позивач ТОВ «Юніт Капітал» під час дії особливого періоду не мають права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування – зобов`язані їх списати.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 р у справі №502/1438/18.
За наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором «суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).» Даний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі N 642/548/21.
З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за договором про споживчий кредит №182377 від 07.05.2025 підлягають частковому задоволенню, а саме: за період з 07.05.2025 по 13.05.2025 включно в сумі 512,91 грн.(з розрахунку 8109 грн. * 0,9036% * 7 днів) днів в решті частині вимог про стягнення заборгованості по несплачених відсотках суд вважає відмовити, оскільки відповідач, як військовослужбовець, згідно з п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати процентів в особливий період.
Щодо стягнення заборгованості по комісії за управління та обслуговування кредиту у розмірі 601 грн. 00 коп.
Відповідно до п. 2.4 Договору про споживчий кредит № 182377 від 07.05.2025 (індивідуальна частина): знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено.
Щодо саме включає в себе управління та обслуговування кредиту не зазначено, ані в індивідуальній, ані в публічний частині кредитного договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 зроблено висновок, що законодавство про споживче кредитування не забороняє банкам встановлювати комісію за обслуговування кредиту. У той же час, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічний висновок також було зроблено у постановах КЦС ВС від 08.03.2023 року у справі № 204/2820/21, від 29.11.2023 року у справі № 461/2857/20.
Стороною позивача не надано жодних доказів, які б давали можливість встановити конкретні послуги, які становлять зміст обслуговування кредиту та за які встановлюється плата, що такі послуги не належать до переліку послуг, які відповідно до законодавства про споживче кредитування позичальник може отримувати безкоштовно, а також, що первісний кредитор довів до відома ОСОБА_1 перелік таких послуг, ознайомив його з їх вартістю/тарифами.
Враховуючи вищевикладене, а також оскільки позивачем не надано достатніх доказів того, що договір про споживчий кредит № 182377 від 07.05.2025 містив конкретний перелік послуг з обслуговування кредитної заборгованості та їх вартість/тарифи, а також того, що ОСОБА_1 був обізнаний з умовами цього договору у відповідній редакції, суд доходить висновку про нікчемність положень договору про споживчий кредит № 182377 від 07.05.2025 щодо обов`язку ОСОБА_1 сплачувати комісію за управління та обслуговування кредитної заборгованості.
Оскільки положення Договору про споживчий кредит № 182377 від 07.05.2025 щодо обов`язку сплачувати на користь ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» комісію за обслуговування кредиту є нікчемними, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості зі сплати такої комісії не можуть бути задоволені.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, позовні вимоги частково доведеними, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит №182377 від 07.05.2025 в розмірі 8621,91 грн., з яких: 8109 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 512,91 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. В решті частині позовних вимог слід відмовити.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1666,35 грн. (2662,40 х 8621,91/13775,56).
Крім того, представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7000,00 грн.
Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Судом встановлено, що 20.01.2026 між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Тимошенко та партнери» укладено договір про надання правничої допомоги №20/01/26-02 (а.с.48-49). 21.01.2026 між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Тимошенко та партнери» укладено додаткову угоду №25771392233 (а.с.50).
На підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень позивачем надано акт прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого вартість послуг, які надавались, складається з наступного: складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до позичальника, яким є ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - 2 год., вартістю – 5000,00 грн.; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_1 – 2 год., вартістю 1000,00 грн.; підготовка та подання адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів – 1 год., вартістю 500,00 грн.; підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 1 год., вартістю 500,00 грн. Разом – 7000 грн. (а.с.51).
Тобто, позивач надав докази понесених витрат на професійну правову допомогу.
18.05.2026 за вх.№3916 відповідач ОСОБА_1 надав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, в якому просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал», та відмовити у їх задоволенні в повному обсязі (або знизити їх до символічної та справедливої суми у розмірі не більше 500 гривень. Вказане клопотання мотивує тим, що в акті прийому-передачі наданих послуг від 20.02.2026 обсяг часу штучно помножено на два. Адвокат вказує, що витратив аж 2 години для складання позовної заяви та 2 години на вивчення матеріалів. Дана справа є малозначною, а позовна заява – шаблонною. Зміна анкетних даних та суми договору у готовому шаблоні не потребує двох годин інтелектуальної праці адвоката. Таке штучне збільшення часу суперечить критерію розумності судових витрат. Крім цього, в матеріалах відсутній жодний первинний бухгалтерський документ (платіжна інструкція, банківська виписка ТОВ «Юніт Капітал», який би підтверджував факт реального списання та перерахування 7000 грн. з рахунку компанії на рахунок адвокатського бюро.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має врахувати розумність заявленого розміру, а також пересвідчитись, що витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений на їх надання час відповідають критерію реальності витрат.
Проаналізувавши наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детальний опис наданих позивачу адвокатом послуг, а також подані ним документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності, співмірності та часу витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.
Судом встановлено, що у цьому провадженні судові засідання не відбулися, так як суд розглядав позов в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи і без проведення судового засідання. Спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; складання позовної заяви не потребувало значних зусиль, оскільки позовна заява має 5 аркушів та в своїй більшості містить посилання на норми закону, з урахуванням обставин справи, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку, щодо зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача до 4000 грн.
Судом задоволено позовні вимоги на загальну суму 8621,91 грн., отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 2503,54 грн. (4000х8621,91/13775,56), що пропорційно задоволеним позовним вимогам.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 137, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_7 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», код ЄДРПОУ 43541163, заборгованість за кредитним договором №182377 від 07.05.2025 в розмірі 8 621 (вісім тисяч шістсот двадцять одна) гривня 91 копійка, з яких: 8109 (вісім тисяч сто дев`ять) гривень - заборгованість по тілу кредиту; 512 (п`ятсот дванадцять) гривень 91 копійка - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_7 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», код ЄДРПОУ 43541163, судовий збір в сумі 1 666 (одна тисяча шістсот шістдесят шість) гривень 35 копійок. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 503 (дві тисячі п`ятсот три) гривні 54 копійки.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (01133, м. Київ бульв. Лесі Українки, 34 офіс 333), код ЄДРПОУ 43541163.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_7 .
Повний текст рішення складено 16 червня 2026 року.

Суддя Р.В. Швець