Справа № 243/3205/26
Провадження № 2/243/1315/2026

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2026 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі: 
головуючого судді   Фаліна І.Ю.
за участю:
секретаря судового засідання Мірошниченко В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС ЛОУН» було укладено кредитний договір № 1489760-A на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС ЛОУН» затверджених наказом ТОВ «СС ЛОУН» №1406-1 від 14.06.2021. Згідно з п. 2.6.1. кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 17 000.00 грн. Відповідно до п. 2.6.2. строк кредиту з 09.07.2021 р. по 06.08.2021 р. включно. Згідно п. 2.6.4. за користування кредитом позичальник сплачує Кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0.796% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.Пунктом 1.17. Кредитного договору встановлено, що стандартна процентна ставка складає 1.99% за кожен день користування кредитними коштами. ТОВ «СС ЛОУН» надало кредит відповідачеві в сумі 17 000.00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника № НОМЕР_1 . Крім того, між відповідачем та первісним кредитором було укладено додаткову угоду про продовження строку користування кредитними коштами. Згідно додаткової угоди №1 від 26.07.2021 р. до кредитного договору, позичальник повинен був сплатити проценти та повернути кредитодавцю суму кредиту до 10.08.2021 р. У встановлений строк дії кредитного договору відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, у зв`язку з чим, керуючись умовами кредитного договору та умовами додаткової угоди до кредитного договору (автопролонгація) від 26.07.2021 р.,кредитний договір було автопролонговано на 20 днів.Згідно п. 5.7.2.договору, в період автопролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 2.99%.У встановлений додатковою угодою на автопролонгацію строк нової узгодженої дати повернення кредиту 30.08.2021 р. відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі: 17000,00 грн. - тіло кредиту та 20729,14 грн. - нараховані проценти. 29.09.2021 між ТОВ «СС ЛОУН», як клієнтом, та «ТОВ «Фінфорс», було укладено договір факторингу № 40071779-122. Згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за Кредитним договором № 1489760-A на загальну суму 37729,14 грн.
У зв`язку з викладеним просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №1489760-A від 09.07.2021 в розмірі 37729,14 грн. із яких: 17000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 20729,14 грн. - нараховані проценти; судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
05.05.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких зазначив, що відповідно інформації наданої АТ «Універсал Банк» відповідач отримав від первісного кредитора кошти за кредитним договором в день його укладення та розмірі визначеному умовами договору. Крім того, відповідач не наводить жодних пояснень та не надає жодних доказів на підтвердження таких пояснень, щодо походження коштів в розмірі 17 000,00 грн. у день укладення кредитного договору. Вважає, що позивачем надано до суду та додатково витребувано з банку низку доказів, які в сукупності є підставою до обґрунтованого висновку щодо факту укладення кредитного договору в електронній формі та виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин.
Представник позивача, ТОВ «Фінфорс», до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява, в якій просив розглядати справу без його участі, позов підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася, в зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 09.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС ЛОУН» було укладено кредитний договір № 1489760-A.
Згідно з п. 2.6.1. кредитного договору сума кредиту складає 17000,00 грн. Відповідно до п. 2.6.2. строк кредиту з 09.07.2021 р. по 06.08.2021 р. включно. Згідно п. 2.6.4. за користування кредитом позичальник сплачує Кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0.796% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 1399.14%. Пунктом 1.17. Кредитного договору встановлено, що стандартна процентна ставка відповідно до розміру якої позичальнику нараховуються проценти за користування кредитом в період з дати видачі кредиту до дати повернення кредиту (включно) становить 1.99% в день. 
ТОВ «СС ЛОУН» надало кредит відповідачеві в сумі 17000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника, що підтверджується витягом з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу ФК "ФІН ПЕЙ", згідно Договору №01122020 від 01.11.2020.
На підтвердження укладання кредитного договору, позивач також надав паспорт кредиту, який підписаний відповідачем та анкету позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 1489760-A від 09.07.2021 р.
Крім того, між відповідачем та первісним кредитором було укладено угоду до кредитного договору № 1489760-A від 09.07.2021 р. (автопролонгація) про продовження строку користування кредитними коштами. При цьому, угодою про автопролонгацію встановлено строк автопролонгації з 07.08.2021. по 26.08.2021 включно. Відповідно до п. 1.4. додаткової угоди, за користування кредитом в період автопролонгації позичальник сплачує Кредитодавцю проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 2,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
На виконання ухвали суду від 08.04.2026 АТ «Універсал Банк» надана відповідь, в якій зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 (та відкрито до неї відповідний банківський рахунок). За період з 09.07.2021-14.07.2021 року на платіжну картку було зарахування коштів у сумі 17000,00 грн. Крім того, надана виписка про рух коштів по картці, з якої вбачається зарахування 09.07.2021 коштів у сумі 17000,00 грн.
29.09.2021 між ТОВ «СС ЛОУН», як клієнтом, та «ТОВ «Фінфорс», як фактором, було укладено договір факторингу № 40071779-122. Згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги до боржників, в тому числі за Кредитним договором № 1489760-A на загальну суму 37729,14 грн. Вказане підтверджується реєстром прав грошової вимоги до договору факторингу № 40071779-122 від 29.09.2021.
З долученого позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості слідує, що відповідач за кредитним договором має заборгованість в загальному розмірі 37729,14 грн., з яких: 17000,00 грн. – сума заборгованості за тілом кредиту, 20729,14 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.
З досліджених в судовому засіданні доказів по справі судом достовірно встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОВ «Фінфорс» правомірно набуло права вимоги за вказаним кредитним договором боржником за яким є відповідач ОСОБА_1 .
В силу ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст. 638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст. 638 ЦК України).
Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), так згідно зі ст. 3 якого електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З огляду на вказане вище, суд вважає, що між сторонами правомірно укладений кредитний договір в електронній формі та у відповідності до вимог закону.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, у тому числі Закону України «Про електрону комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене вище, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 підписавши зазначений кредитний договір особистим електронним підписом, висловила своє волевиявлення щодо укладання кредитного договору за конкретних умов.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
На виконання вищенаведеної норми, позивачем надані належні та допустимі докази про наявність заборгованості за кредитним договором, яка виникла у ОСОБА_1 перед позивачем, в той же час, відповідачем будь-яких заперечень та доказів стосовно відсутності боргу, його погашення або незгоди з розрахунком суми заборгованості суду не надано.
Частинами 2 та 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи наведене, оцінивши надані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд доходить до висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2662,40 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259,264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд –
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», код ЄДРПОУ 41717584, адреса місто Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, будинок 4/6, корпус В, кабінет 508-2, заборгованість за кредитним договором № 1489760-A від 09.07.2021 в розмірі 37729 (тридцять сім тисяч сімсот двадцять дев`ять) гривень 14 копійок, з яких: 17000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 20729,14 грн. - нараховані проценти; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 06.05.2026.

Суддя         І.Ю. Фалін