Справа № 560/14336/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

14 травня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі – відповідач), у якому просить: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_2 з 01.03.2023 на рівні, розрахованому на виконання рішення суду у справі №560/20338/23, у розмірі 32370,45 грн, з 01.02.2023, 01.03.2024, 01.03.2025, виплати пенсії із застосуванням коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1, а також невиплати індексації станом на 01.03.2025 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснювати виплату нарахованої пенсії з 01.02.2023, 01.03.2024, 01.03.2025 без обмеження максимальним розміром, а також без застосування обмежувальних коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1.
Ухвалою суду від 25.08.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 14.05.2026 у задоволенні клопотання відповідача про залучення Міністерства соціальної політики України як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача у справі №560/14336/25 відмовлено. 
Ухвалою суду від 14.05.2026 у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №560/14336/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №320/2229/25 відмовлено.
Згідно із позовною заявою, позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з огляду на таке. 
Зазначає, що є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Вказує, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.10.2024 у справі №560/12871/24 відповідача зобов`язано здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату його пенсії на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 28.07.2024 №11/20662-суд про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023.
Стверджує, що на виконання зазначеного рішення суду відповідач провів перерахунок пенсії, за результатами якого її розмір становив: з 01.02.2023 - 68490,83 грн; з 01.03.2024 - 70052,47 грн; з 01.03.2025 - 71552,47 грн.
Водночас, за твердженням позивача, відповідач фактично не виплачує пенсію у цих розмірах, посилаючись на те, що рішенням суду у справі №560/12871/24 не покладено обов`язку здійснювати виплату пенсії без обмеження максимальним розміром.
Позивач також зазначає, що раніше рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/20338/23 відповідача вже було зобов`язано здійснити перерахунок і виплату його пенсії без обмеження максимальним розміром. 
На думку позивача, після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 №7-рп/2016 обмеження пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII, максимальним розміром є неправомірним.
Крім того, позивач не погоджується із застосуванням до його пенсії з 01.01.2025 обмежувальних коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану». 
Позивач вважає, що таке застосування фактично відновлює обмеження максимального розміру пенсії військового пенсіонера, що суперечить Конституції України, рішенням Конституційного Суду України та практиці Верховного Суду.
Щодо індексації з 01.03.2025 позивач зазначає, що постанова Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 передбачає підвищення пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII, однак фактичного збільшення виплати його пенсії протиправно не відбулося.
Відповідач подав відзив, у якому проти позову заперечив з таких підстав.
Зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та з 06.04.2013 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII.
Вказує, що статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено особливий порядок виплати у 2025 році в період дії воєнного стану пенсій, розмір яких перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. На виконання цієї статті Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 03.01.2025 №1, яка, на думку відповідача, є чинною та обов`язковою до виконання.
Відповідач вважає, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України та законами України, оскільки стаття 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» і постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 на момент застосування не були визнані неконституційними чи нечинними.
Відповідач також посилається на статті 95, 96, 98, 113, 116, 117 Конституції України, Бюджетний кодекс України, рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 №3-рп/2012 та практику Європейського суду з прав людини щодо допустимості зміни соціальних виплат з огляду на бюджетні можливості держави.
Щодо індексації відповідач зазначає, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 пенсію позивача перераховано, у результаті чого розмір пенсії з 01.03.2025 становить 35432,09 грн, однак до виплати з урахуванням застосованих обмежень визначено 27182,54 грн. 
У зв`язку з цим відповідач вважає, що вимога про індексацію виконана, а позов у цій частині є безпідставним.
У відзиві на позов відповідачем заявлене клопотання провести розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін та повідомити про час та місце розгляду справи з метою участі в судовому засіданні представника управління.
Дослідивши клопотання, матеріали справи, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Разом з тим, згідно з частиною шостою статті 262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
За пунктом 2 частини першої статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Так, зміст позовних вимог свідчить, що ця справа стосується саме оскарження фізичною особою дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, перерахунку пенсії та зобов`язання вчинити дії, пов`язані з реалізацією права на пенсійне забезпечення. 
Отже, справа належить до категорії справ, передбачених пунктом 2 частини першої статті 263 КАС України.
Суд також враховує, що спірні обставини у цій справі встановлюються на підставі письмових доказів, наявних у матеріалах справи.
При цьому, клопотання відповідача не містить посилань на необхідність допиту свідків, призначення експертизи, дослідження речових доказів або встановлення обставин, які неможливо з`ясувати на підставі письмових матеріалів справи. 
Відповідач також не зазначив, які саме обставини справи не можуть бути встановлені без проведення судового засідання з повідомленням сторін.
Водночас, саме по собі бажання представника відповідача взяти участь у судовому засіданні не є достатньою підставою для відступу від письмового провадження у справі, яка законом віднесена до категорії справ, що розглядаються без повідомлення учасників.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 січня 2021 року у справі № 640/11869/20, за якою особливістю спрощеного позовного провадження є, зокрема, дослідження судом доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи, а суд може відмовити у задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення такого судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи. При цьому суд має надати оцінку відповідному клопотанню та мотивувати висновок щодо наявності або відсутності підстав для його задоволення.
У постанові від 28 листопада 2024 року у справі № 580/6572/22 Верховний Суд, посилаючись на зазначений правовий висновок, також виходив із того, що доводи про помилковий розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження є безпідставними, якщо сторона не зазначає, які саме обставини справи не були встановлені у зв`язку з розглядом справи без повідомлення учасників.
При цьому, розгляд справи без повідомлення сторін не позбавляє учасників справи права подавати заяви по суті справи, докази, пояснення, заперечення, клопотання та інші процесуальні документи у порядку і строки, визначені КАС України.
З огляду на викладене вище, враховуючи предмет спору, категорію справи, характер доказів, відсутність обґрунтування необхідності усного розгляду, а також приписи пункту 2 частини першої статті 263 та пунктів 1, 2 частини шостої статті 262 КАС України, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін задоволенню не підлягає.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 06.04.2013 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.02.2024 у справі №560/20338/23 (набрало законної сили 07.03.2024) визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_2 під час проведення перерахунку пенсії на виконання рішення суду з 01.07.2021 із урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн., а також визнати протиправним обмеження з 01.03.2023, з 01.03.2023 пенсії максимальним розміром під час проведення індексації пенсії на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 та від 24.02.2023 №168; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.07.2021 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 із урахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", без обмеження пенсії максимальним розміром, а також з 01.03.2022 та з 01.03.2023 - із урахуванням індексації, передбаченої постановами Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсії та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" та від 24.02.2023 №168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році", без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених коштів.
На виконання цього рішення суду відповідач визначив розмір пенсії позивача, зокрема: з 01.02.2023 - 30883,88 грн; з 01.03.2023 - 32370,45 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.10.2024 у справі №560/12871/24 (набрало законної сили 07.07.2025) визнані протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 з урахуванням довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 28.07.2024 №11/20662-суд; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.02.2023 на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 28.07.2024 №11/20662-суд про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, з урахуванням виплачених сум; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.10.2024 у справі №560/12871/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 21.07.2025 провело перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023 у розмірі 80% суми грошового забезпечення на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України від 28.07.2024 №11/20662-суд.
За результатами цього перерахунку розмір пенсії позивача становив: з 01.02.2023 - 68490,83 грн; з 01.03.2024 - 70052,47 грн; з 01.03.2025 - 71552,47 грн.
Листом від 01.08.2025 №2200-0202-8/58862 відповідач повідомив позивача, що оскільки рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.10.2024 у справі №560/12871/24 не покладено зобов`язань щодо виплати пенсії без обмеження максимальним розміром, розмір пенсії з 01.02.2023 залишився на рівні, розрахованому на виконання судового рішення у справі №560/20338/23: з 01.02.2023 - 30883,88 грн; з 01.03.2023 - 32370,45 грн.
У цьому ж листі зазначено, що доплата на виконання рішення суду у справі №560/12871/24 відсутня.
Позивач 02.07.2025 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії.
Листом від 16.07.2025 №2200-0202-8/54418 відповідач повідомив позивача про застосування з 01.01.2025 до пенсії позивача постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1. 
У цьому листі відповідач навів розрахунок суми до виплати з 01.01.2025 з урахуванням постанови №1, за яким: розмір призначеної пенсії з урахуванням максимального розміру - 32370,45 грн; максимальний розмір пенсії - 23610,00 грн; сума, що перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму, установленого для осіб, які втратили працездатність, - 8760,45 грн; сума перевищення із застосуванням коефіцієнтів - 3572,54 грн; розмір пенсії до виплати з 01.01.2025 - 27182,54 грн.
З перерахунку пенсії станом на 01.01.2025 вбачається, що відповідач застосував до пенсії позивача приписи статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1, унаслідок чого розмір пенсії до виплати визначено у сумі 27182,54 грн.
З перерахунку пенсії станом на 01.03.2025 вбачається, що після проведення індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 розмір пенсії позивача визначено у сумі 35432,09 грн, однак до виплати з урахуванням застосованих відповідачем обмежень визначено 27182,54 грн.
Отже, спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що після проведення перерахунку пенсії на виконання судового рішення у справі №560/12871/24 відповідач не здійснює виплату пенсії позивачу в нарахованих розмірах, залишив її виплату на рівні, розрахованому на виконання рішення у справі №560/20338/23, а з 01.01.2025 застосував до пенсії позивача обмежувальні коефіцієнти, установлені постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.
Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.
Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.
За ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Частина перша статті 46 Конституції України встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки. 
Згідно з пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення. 
Так, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі – Закон №2262-XII у редакціях, чинних у спірні періоди) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Відповідно до статті 1-1 Закону №2262-XII, законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, то застосовуються норми міжнародного договору.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно із частини третьої статті 1-1 Закону №2262-XII, зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до частини третьої статті 43 Закону №2262-XII, пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За частиною вісімнадцятою статті 43 Закону №2262-XII, у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Відповідно до частин другої, третьої статті 51 Закону №2262-XII, перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Частина четверта статті 63 Закону №2262-XII передбачає, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII щодо обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність. 
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини цього рішення положення, визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України.
Отже, починаючи з 20.12.2016 у Законі №2262-XII відсутня чинна норма, яка дозволяє обмежувати пенсію, призначену за цим Законом, максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами.
Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 визнано неконституційними приписи статті 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у частині поширення їх дії на Закон №2262-XII. Конституційний Суд України у цьому рішенні виходив із того, що відповідне нормативне регулювання не забезпечує належного рівня соціальних гарантій для осіб, які мають спеціальний статус у зв`язку зі службою у Збройних Силах України та інших військових формуваннях.
Верховний Суд, серед інших, у постановах від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 12.03.2019 у справі №522/3049/17, від 31.03.2021 у справі №815/3000/17, від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 25.01.2024 у справі №300/2754/23 та від 11.03.2025 у справі №240/25897/23 сформував послідовний підхід, за яким після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 №7-рп/2016 обмеження пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII, максимальним розміром є неправомірним.
Суд у цій справі не вбачає підстав для відступу від зазначеного підходу Верховного Суду.
Щодо залишення відповідачем виплати пенсії позивачу на рівні, розрахованому на виконання рішення суду у справі №560/20338/23, то суд зазначає про таке. 
Як встановлено судом, на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.10.2024 у справі №560/12871/24 відповідач 21.07.2025 провів перерахунок пенсії позивача з 01.02.2023.
За результатами цього перерахунку розмір пенсії позивача становив: з 01.02.2023 - 68490,83 грн; з 01.03.2024 - 70052,47 грн; з 01.03.2025 - 71552,47 грн.
Проте, суд вказує на те, що відповідач фактично не здійснив виплату пенсії у цих розмірах, а залишив її на рівні, розрахованому на виконання рішення суду у справі №560/20338/23, зокрема з 01.03.2023 - 32370,45 грн.
Єдиним мотивом такої невиплати, наведеним відповідачем у листі від 01.08.2025 №2200-0202-8/58862, є те, що рішенням суду у справі №560/12871/24 не покладено зобов`язання щодо виплати пенсії без обмеження максимальним розміром.
Суд відхиляє цей довід відповідача з огляду на таке.
Рішення суду у справі №560/12871/24 зобов`язувало відповідача здійснити не лише перерахунок, а й виплату пенсії позивача з 01.02.2023 на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Отже, виконання такого рішення суду не може обмежуватися формальним арифметичним перерахунком без фактичної виплати різниці пенсії позивачу.
Крім того, відповідно до змісту пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства. 
Тому виконання судового рішення не може зводитися до такого способу дій суб`єкта владних повноважень, за якого формальний перерахунок проведено, однак результат цього перерахунку не реалізовано у фактичній виплаті належних пенсійних сум.
Виплата пенсії за наслідками перерахунку повинна здійснюватися відповідно до чинного правового регулювання. 
Оскільки на відповідні дати Закон №2262-XII не містив чинної норми про обмеження пенсії максимальним розміром, відповідач не мав правових підстав фактично обмежувати виплату пенсії позивача.
Сам факт того, що в резолютивній частині рішення суду у справі №560/12871/24 не зазначено окремо словосполучення «без обмеження максимальним розміром», не надає відповідачу права застосовувати обмеження, яке не передбачене чинною нормою Закону №2262-XII.
Обов`язок виплачувати пенсію без протиправного обмеження випливає не лише з попереднього судового рішення у справі №560/20338/23, а насамперед із чинного правового регулювання після рішень Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022.
За таких обставин, дії відповідача щодо обмеження виплати пенсії позивача після проведення перерахунку на виконання рішення суду у справі №560/12871/24, зокрема, щодо залишення її виплати з 01.03.2023 на рівні 32370,45 грн, а також невиплати пенсії у нарахованих розмірах з 01.02.2023, 01.03.2024 і 01.03.2025, є протиправними.
Із приводу застосування статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» і постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» до спірних правовідносин, то суд вказує на таке. 
Стаття 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 №4059-IX у редакціях, чинних у спірні періоди, передбачала, що у 2025 році в період дії воєнного стану пенсії, призначені або перераховані за низкою законів, зокрема за Законом №2262-XII, розмір яких перевищує десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання статті 46 Закону №4059-IX Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 у редакції, чинній на момент застосування її відповідачем до пенсії позивача, було встановлено порядок застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсійної виплати понад десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.
При цьому, суд враховує, що стаття 46 Закону №4059-IX та постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 були чинними на момент застосування їх відповідачем до пенсії позивача. 
Водночас, сам факт чинності нормативного акта не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи міг такий акт бути застосований до спірних правовідносин з урахуванням Конституції України, рішень Конституційного Суду України, Закону №2262-XII як спеціального закону та правових висновків Верховного Суду.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
Так, суд виходить з того, що закон про Державний бюджет України на відповідний рік має тимчасовий бюджетний характер і не є спеціальним законом, який визначає умови, порядок та розмір пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби. 
Таке спеціальне регулювання міститься у Законі №2262-XII.
Відповідно до положень статті 1-1 Закону №2262-XII, законодавство про пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, складається із Закону №2262-XII, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.
Крім того, частина третя статті 11 Закону №2262-XII прямо передбачає, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до Закону №2262-XII та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, закон про Державний бюджет України на відповідний рік та прийнятий на його виконання підзаконний акт Кабінету Міністрів України не можуть змінювати умови й норми пенсійного забезпечення позивача, визначені спеціальним законом.
За своєю правовою природою застосування коефіцієнтів зменшення до суми перевищення пенсії понад десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, призводить до фактичного обмеження розміру пенсії, призначеної за Законом №2262-XII, та змінює порядок її виплати не шляхом внесення змін до спеціального закону, а через тимчасову норму закону про Державний бюджет України і підзаконний акт Кабінету Міністрів України.
Такий механізм фактично відновлює обмеження пенсії, призначеної за Законом №2262-XII, максимальним розміром, незважаючи на те, що відповідне обмеження вже було визнане неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а приписи статті 2 Закону №3668-VI в частині поширення на Закон №2262-XII - рішенням Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 11.09.2025 у справі №120/1081/25 дійшов висновку, що застосування при обчисленні та виплаті пенсій, призначених за Законом №2262-XII, приписів статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» і постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1, якими передбачено виплату таких пенсій із застосуванням коефіцієнтів до суми пенсії, що перевищує десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, є протиправним та таким, що обмежує гарантоване право на належний соціальний захист.
Верховний Суд у постанові від 17.09.2025 у справі №240/1202/25 зазначив, що положеннями статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 фактично встановлено інше, додаткове регулювання відносин, відмінне від того, що передбачено Законом №2262-XII та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таке регулювання суперечить статті 1-1 Закону №2262-XII як спеціального закону у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб.
Також Верховний Суд у постанові від 17.09.2025 у справі №240/1202/25 дійшов висновку, що дії органу Пенсійного фонду України щодо виплати пенсії з 01.01.2025 із застосуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46 Закону №4059-IX та пунктом 1 постанови №1, не відповідають приписам статей 19, 92 Конституції України та статті 2 КАС України, у зв`язку з чим є протиправними.
Аналогічні правові висновки щодо неправомірності застосування обмежувальних коефіцієнтів до пенсій, призначених за Законом №2262-XII, викладені у постановах Верховного Суду від 23.09.2025 у справі №380/1811/25 та від 23.09.2025 у справі №140/2163/25.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 05.11.2025 у справі №380/1898/25, розглядаючи подібні правовідносини щодо застосування до пенсії, призначеної за Законом №2262-XII, статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1, також дійшов висновку, що застосування коефіцієнтів до суми пенсії, яка перевищує десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, фактично призводить до обмеження розміру такої пенсії та є протиправним.
Водночас, доводи відповідача про те, що стаття 46 Закону №4059-IX та постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 були чинними на момент застосування, не спростовують наведеного висновку. 
Чинність нормативного акта не є безумовною підставою для його застосування судом у разі, якщо таке застосування суперечить актам вищої юридичної сили, рішенням Конституційного Суду України та правовим висновкам Верховного Суду у подібних правовідносинах.
Посилання відповідача на статті 95, 96, 98, 113, 116, 117 Конституції України та рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 №3-рп/2012 також не змінюють висновку суду. 
Суд виходить з того, що повноваження Верховної Ради України щодо затвердження Державного бюджету України та повноваження Кабінету Міністрів України щодо його виконання не надають можливості шляхом закону про Державний бюджет України на відповідний рік або підзаконного акта Кабінету Міністрів України змінювати сутність і обсяг спеціальних пенсійних гарантій, установлених Законом №2262-XII, тим більше у спосіб, який фактично відновлює обмеження, визнане неконституційним.
Посилання відповідача на практику Європейського суду з прав людини щодо можливості держави змінювати соціальні виплати з огляду на бюджетні обставини суд оцінює критично, оскільки у цій справі йдеться не про загальну можливість держави змінювати соціальну політику, а про застосування до пенсії, призначеної за спеціальним законом, механізму, який фактично відновлює обмеження максимальним розміром, уже визнане неконституційним у відповідному нормативному регулюванні.
Отже, дії відповідача щодо застосування до пенсії позивача з 01.01.2025 та з 01.03.2025 обмежувальних коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1, є протиправними.
Щодо індексації пенсії позивача з 01.03.2025 за постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», то суд виходить із таких міркувань. 
Постанова Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» у редакції, чинній станом на 01.03.2025, передбачала проведення індексації пенсійних та страхових виплат з 01.03.2025.
Зокрема, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 установлено, що з 1 березня 2025 р.: 1) розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968), пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” (Офіційний вісник України, 2023 р., № 26, ст. 1475) та підпункту 1 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” (Офіційний вісник України, 2024 р., № 24, ст. 1525) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2024 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього підпункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 713 “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб” (Офіційний вісник України, 2021 р., № 57, ст. 3525).
Підвищення пенсії на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2024 р. відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, та перерахунку пенсії відповідно до зазначеного Закону, крім перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом.
Підвищення пенсії, передбачене цим підпунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”; 2) розміри пенсій, передбачені абзацами другим і третім частини першої статті 22 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, підвищені відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” (Офіційний вісник України, 2024 р., № 24, ст. 1525), підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови; 3) розміри пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачені частиною третьою статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, підвищені відповідно до підпункту 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” (Офіційний вісник України, 2024 р., № 24, ст. 1525), підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови; 4) розмір пенсії за особливі заслуги, визначений згідно з абзацом другим частини першої статті 5 Закону України “Про пенсії за особливі заслуги перед Україною”, підвищений відповідно до підпункту 4 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” (Офіційний вісник України, 2024 р., № 24, ст. 1525), підвищується на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови; 5) розміри пенсій, призначених відповідно до Законів України “Про державну службу”, “Про службу в органах місцевого самоврядування”, “Про статус народного депутата України”, “Про наукову і науково-технічну діяльність” (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” (Офіційний вісник України, 2023 р., № 26, ст. 1475), підпункту 5 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” (Офіційний вісник України, 2024 р., № 24, ст. 1525) і строк призначення яких до 31 грудня 2024 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Підвищення пенсій на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2024 р. відповідно до Законів України “Про державну службу”, “Про службу в органах місцевого самоврядування”, “Про статус народного депутата України”, “Про наукову і науково-технічну діяльність”; 6) з метою зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених у різні роки, пенсії, призначені відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон) за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2024 р. включно, які не підвищені згідно з пунктом 1 цієї постанови, перераховуються шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення/перерахунку їх пенсії, на коефіцієнт збільшення: для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2021 році, - 1,0575; для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2022 році, - 1,046; для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2023 році, - 1,0345; для пенсій, призначених/перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для призначення пенсії у 2024 році, - 1,023.
Перерахунок пенсій відповідно до цього підпункту проводиться із збереженням щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” (Офіційний вісник України, 2022 р., № 18, ст. 968), пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” (Офіційний вісник України, 2023 р., № 26, ст. 1475) і підпунктом 6 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” (Офіційний вісник України, 2024 р., № 24, ст. 1525), в межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час подальших перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії; 7) особам у віці від 65 років і більше, які не працюють (не провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), страховий стаж яких становить не менше ніж 35 років у чоловіків і не менше ніж 30 років у жінок, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону, та в яких розмір пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 Закону, абзацу першого частини першої, частини другої статті 28 Закону, не досягає 3758 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії; особам, яким виповнилося 80 років і більше, страховий стаж яких становить не менше ніж 25 років у чоловіків і не менше ніж 20 років у жінок, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону, в яких розмір пенсійної виплати з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсаційної виплати, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством (крім пенсій за особливі заслуги перед Україною, доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі, передбаченому статтею 45 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”), не досягає 3758 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії; особам у віці від 70 до 80 років (крім осіб, передбачених в абзаці першому цього підпункту), страховий стаж яких становить не менше ніж 35 років у чоловіків і не менше ніж 30 років у жінок, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону, в яких розмір пенсійної виплати з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсаційної виплати, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім пенсій за особливі заслуги перед Україною, доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі, передбаченому статтею 45 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”), не досягає 3613 гривень, надається щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії; особам, яким не виповнилося 70 років (крім осіб, передбачених в абзаці першому цього підпункту), страховий стаж яких становить не менше ніж 35 років у чоловіків і не менше ніж 30 років у жінок, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону, а також особам з інвалідністю I групи незалежно від віку та тривалості страхового стажу, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, установлених законодавством (крім пенсій за особливі заслуги перед Україною, доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі, передбаченому статтею 45 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”), не досягає 3323 гривень, надається щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсій; іншим особам, які отримують пенсію, не працюють (не провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою для нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) та в яких щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім пенсій за особливі заслуги перед Україною, доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі, передбаченому статтею 45 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”), та щомісячної державної адресної допомоги, встановленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 р. № 265 “Деякі питання пенсійного забезпечення громадян” (Офіційний вісник України, 2008 р., № 25, ст. 785), не досягає 3038 гривень, надається щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсій.
Якщо в осіб, зазначених в абзаці третьому цього підпункту, страховий стаж становить менше ніж 35 років у чоловіків і менше ніж 30 років у жінок, щомісячна доплата до пенсії встановлюється в розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з розміру, передбаченого в абзаці третьому цього підпункту (3613 гривень). При цьому розмір пенсійної виплати за наявності страхового стажу не менше ніж 25 років у чоловіків і не менше ніж 20 років у жінок із числа осіб у віці від 75 до 80 років не може бути меншим, ніж 3613 гривень.
Особам, зазначеним в абзацах першому і п`ятому цього підпункту, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону, та працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), щомісячна доплата до пенсії, передбачена абзацами першим і п`ятим цього підпункту, встановлюється з дати, що настає за датою звільнення з роботи (припинення діяльності, пов`язаної з отриманням доходу); 8) перерахування щомісячних страхових виплат потерпілим від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, та особам, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого, передбачене частиною другою статті 31 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, проводиться на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, у межах максимального розміру щомісячної страхової виплати, визначеного частиною першою статті 36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування”. Розмір збільшення в результаті перерахування щомісячних страхових виплат, передбачених цим підпунктом, не може перевищувати 1500 гривень.
Абзацом другим пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 передбачено, що розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень. 
Так, із перерахунку пенсії позивача станом на 01.03.2025 вбачається, що відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з урахуванням постанови №209, унаслідок чого розмір пенсії визначено у сумі 35432,09 грн, однак до виплати визначено 27182,54 грн.
Отже, матеріали справи не підтверджують, що відповідач взагалі не провів індексацію як арифметичний перерахунок. 
Водночас, вони підтверджують, що результат такого перерахунку не був реалізований у фактичній виплаті пенсії позивачу через застосування відповідачем обмеження максимальним розміром та обмежувальних коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1.
Тому вимога позивача в частині невиплати індексації станом на 01.03.2025 підлягає задоволенню в межах належного способу захисту - шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати пенсії з 01.03.2025 у належному розмірі з урахуванням індексації, проведеної відповідно до постанови №209, унаслідок застосування обмеження максимальним розміром та обмежувальних коефіцієнтів.
Оскільки суд не встановив повного непроведення відповідачем арифметичного перерахунку пенсії за постановою №209, немає підстав для зобов`язання відповідача повторно провести такий перерахунок. 
Належним способом захисту є зобов`язання здійснити виплату позивачу пенсії з 01.03.2025 з урахуванням індексації відповідно до постанови №209, без обмеження максимальним розміром і без застосування обмежувальних коефіцієнтів постанови №1, з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо способу захисту, то суд зазначає про таке. 
Позивач просить зобов`язати відповідача здійснювати виплату нарахованої пенсії з 01.02.2023, 01.03.2024, 01.03.2025 без обмеження максимальним розміром, а також без застосування обмежувальних коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1.
Суд вважає такий спосіб захисту загалом належним, оскільки відповідач уже здійснив перерахунок пенсії, але не виплачує її у повному розмірі.
Водночас, для повного та ефективного захисту прав позивача суд уточнює спосіб захисту в резолютивній частині рішення: окремо визнає протиправними дії відповідача щодо обмеження виплати пенсії з 01.03.2023 на рівні 32370,45 грн, розрахованому на виконання рішення суду у справі №560/20338/23; окремо визнає протиправними дії відповідача щодо невиплати пенсії у розмірах, визначених за результатами перерахунку на виконання рішення суду у справі №560/12871/24; окремо визнає протиправними дії відповідача щодо застосування з 01.01.2025 та з 01.03.2025 обмежувальних коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1; окремо зобов`язує відповідача здійснити виплату пенсії позивача з урахуванням індексації з 01.03.2025 за постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 без обмеження максимальним розміром та без застосування постанови №1.
Таке уточнення не змінює суті позовних вимог і не виходить за межі предмета спору, а спрямоване на реальне відновлення порушеного права позивача.
З огляду на викладене вище, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність дій щодо обмеження виплати пенсії позивача максимальним розміром, залишення її виплати з 01.03.2023 на рівні 32370,45 грн, невиплати пенсії у розмірах, визначених за результатами перерахунку на виконання рішення суду у справі №560/12871/24, та застосування до пенсії позивача обмежувальних коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1.
За таких обставин, позов у цій справі підлягає частковому задоволенню.
Частковість задоволення позову полягає в тому, що суд не встановив обставин повного непроведення відповідачем арифметичного перерахунку пенсії за постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209, а тому не вбачає підстав для зобов`язання відповідача повторно провести такий перерахунок. 
Водночас, суд встановив, що результат проведеної індексації не був реалізований у фактичній виплаті пенсії позивачу внаслідок застосування відповідачем обмеження максимальним розміром та обмежувальних коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1, тому порушене право позивача у цій частині підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії з урахуванням такої індексації.
Натомість, суд визнає протиправною невиплату позивачу результату індексації у складі пенсійної виплати через застосування обмеження максимальним розміром та обмежувальних коефіцієнтів.
Інші аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи, які зазначені вище. 
Щодо інших доводів сторін, суд також зазначає, що, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.
Оскільки позов задоволено в основній частині, а часткова відмова стосується лише тієї інтерпретації вимоги щодо індексації, за якою відповідач нібито взагалі не провів арифметичний перерахунок пенсії за постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209, тоді як суд встановив протиправну невиплату результату такої індексації у складі пенсійної виплати, така часткова відмова не має самостійного майнового виміру та не впливає на обсяг фактичного захисту порушеного права позивача. 
Тому судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо обмеження виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.03.2023 на рівні 32370,45 грн, розрахованому на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/20338/23, після проведення перерахунку пенсії на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.10.2024 у справі №560/12871/24.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо обмеження виплати пенсії ОСОБА_2 максимальним розміром після проведення перерахунку пенсії на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.10.2024 у справі №560/12871/24, з 01.02.2023, з 01.03.2024 та з 01.03.2025.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо застосування до пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2025 та з 01.03.2025 обмежувальних коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо невиплати ОСОБА_2 з 01.03.2025 пенсії з урахуванням індексації, проведеної відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», без обмеження максимальним розміром та без застосування обмежувальних коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.02.2023 на підставі перерахунку, проведеного 21.07.2025 на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.10.2024 у справі №560/12871/24, без обмеження максимальним розміром, виходячи з розміру пенсії: з 01.02.2023 - 68490,83 грн; з 01.03.2024 - 70052,47 грн; з 01.03.2025 - 71552,47 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.01.2025 виплату пенсії ОСОБА_2 без застосування обмежувальних коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01.03.2025 виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», без обмеження максимальним розміром і без застосування обмежувальних коефіцієнтів, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	

Головуючий суддя 		Є.В. Печений