Справа №: 953/2670/26	

провадження №: 2/398/2807/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"16" червня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., за участю секретаря судового засідання Харіної Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», представник позивача адвокат Ткаченко Юлія Олегівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, 
встановив:

Стислий виклад позиції позивача
Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у загальному розмірі 25 769,25 грн та судових витрат, які складаються із судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.09.2022 року між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір позики № 72267675 на суму 6 500,00 грн зі строком кредитування 30 днів та сплатою процентів у розмірі 2,5% в день. Договір підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти були перераховані на її банківську платіжну картку.
Позивач зазначає, що відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, право вимоги за якою перейшло до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» на підставі ланцюга договорів факторингу. Згідно з розрахунком позивача, загальна сума заборгованості становить 25 769,25 грн, яка складається з: 6 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) та 19 269,25 грн - сума заборгованості за відсотками.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Позовна заява була передана за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з Київського районного суду м. Харкова за місцем реєстрації ВПО відповідачки.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Цією ж ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо емітування на ім`я відповідачки платіжної картки, а також первинні банківські документи (виписки) про факт зарахування кредитних коштів. На виконання ухвали суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало витребувану інформацію та докази щодо руху коштів по рахунку відповідачки.
Представник позивача адвокат Ткаченко Ю.О. у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. До суду від представника позивача надійшла заява, у якій вона просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та зазначає, що не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи вона повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової повістки за її місцем проживання. До суду повернулося поштове повідомлення з відміткою поштового відділення про причину невручення «адресат відсутній». Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання. Відзиву на позовну заяву, інших заяв чи клопотань від відповідачки до суду не надходило, про причини неявки вона суд не повідомила.
Оскільки відповідачка, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, керуючись положеннями статті 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд цієї справи на підставі наявних доказів.
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК датою ухвалення рішення зазначена дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Укладення кредитного договору, його умови та видача коштів
24 вересня 2022 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор, код ЄДРПОУ: 39861924) та ОСОБА_1 уклали в електронній формі Договір позики № 72267675. Суд дослідив електронну копію цього договору, що надана позивачем.
Відповідачка приєдналася до запропонованого кредитодавцем договору, підписавши його електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Це підтверджується текстом договору, у якому зазначено реквізити цього підпису. Даний алфавітно-цифровий код «igMLbJU1v5» був надісланий на електронну адресу позичальниці ІНФОРМАЦІЯ_2 та введений нею 24.09.2022 року о 23:01:13, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.
Договором та Додатком № 1 до нього (Таблицею обчислення загальної вартості кредиту) встановлені такі основні умови кредитування:
сума позики: 6 500,00 грн;
строк позики (строк договору): 30 днів;
процентна ставка: 2,5% в день (базова/фіксована).
У п. 5.3 договору визначено, що позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, йому зрозумілі. 
Відповідно до доводів позивача, без ознайомлення та погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику укладення договору є неможливим. У позовній заяві позивач посилається на те, що Правилами передбачено умови щодо автоматичної пролонгації строку користування позикою до 90 календарних днів. 
Також суду надана копія «Правил надання грошових коштів у позику» від 16.09.2022 року. Водночас докази безпосереднього підписання цих Правил ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.
На виконання умов зазначеного договору первісний кредитор 24 вересня 2022 року ініціював перерахування кредитних коштів у розмірі 6 500,00 грн на банківську платіжну картку відповідачки. Факт перерахування коштів підтверджується наданою позивачем копією електронної платіжної інструкції № 64267eb8-5602-451d-b27d-c9e522e06262 від 24.09.2022 року та довідкою платіжної організації ТОВ «ФК Фінекспрес» № КД-000104836/ТНПП від 09.01.2026 року про завершення платіжної операції на суму 6 500,00 грн, де інструментом зарахування вказана платіжна картка № НОМЕР_1 .
На виконання ухвали суду від 10 квітня 2026 року про витребування доказів, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало суду лист-відповідь (вих. № 20.1.0.0.0/7-260417/72101-БТ від 18.04.2026 року), яким підтвердило, що банківська платіжна картка № НОМЕР_1 дійсно емітована на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Згідно з наданою банком випискою про рух коштів по зазначеному рахунку за витребуваний період (з 24.09.2022 по 27.09.2022 року), судом встановлено факт зарахування кредитних коштів: 24.09.2022 року на рахунок відповідачки надійшов платіж у розмірі 6 500,00 грн.
Таким чином, сукупність досліджених доказів, зокрема платіжні документи та інформація АТ КБ «ПРИВАТБАНК», підтверджує належність банківського рахунку відповідачці та факт отримання нею суми позики у повному обсязі.

Порушення зобов`язання та розмір заборгованості
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, відповідачка ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за Договором позики № 72267675 від 24.09.2022 року виконала лише частково.
Судом встановлено, що погоджений строк кредитування становив 30 днів (з 24.09.2022 по 24.10.2022). За цей період кредитодавцем застосовувалася фіксована ставка 2,5% на день, а загальна сума нарахованих процентів склала 4 875,00 грн (6 500,00 грн х 2,5% х 30 днів).
25 жовтня 2022 року (після закінчення початкового строку кредитування) відповідачка здійснила єдиний платіж на суму 230,75 грн, який кредитодавець у повному обсязі зарахував на погашення нарахованих процентів. Заборгованість за тілом кредиту залишилася незмінною - 6 500,00 грн. У подальшому платежі не здійснювалися.
У зв`язку з порушенням умов договору, позивач заявив до стягнення заборгованість у загальному розмірі 25 769,25 грн, яка складається з:
заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) - 6 500,00 грн;
заборгованості за процентами - 19 269,25 грн.
Як вбачається з розрахунку первісного кредитора, щоденне нарахування процентів здійснювалося у період з 24.09.2022 по 22.01.2023 року. Кредитодавець продовжував нараховувати проценти за ставкою 2,5% на день як у межах початкового 30-денного строку кредитування (по 24.10.2022), так і поза його межами. Нарахування після 24.10.2022 здійснювалося з посиланням на непідписані відповідачкою «Правила надання грошових коштів у позику» щодо автоматичної пролонгації строку користування позикою.
Починаючи з 23.01.2023 року нарахування процентів було припинено. Надалі зафіксована загальна сума боргу у розмірі 25 769,25 грн передавалася без змін від одного кредитора до іншого за ланцюгом договорів факторингу.

Перехід права вимоги
Право вимоги за Договором позики № 72267675 від 24.09.2022 року перейшло до позивача внаслідок послідовного відступлення прав за ланцюжком договорів факторингу.
03 квітня 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 033-030423. Факт передачі права вимоги до ОСОБА_1 підтверджується Витягом з Реєстру прав вимог № 04/05/23 від 04.05.2023 року до цього договору, де зазначено ОСОБА_1 як боржницю за договором № 72267675 із загальною сумою заборгованості на момент відступлення 25 769,25 грн. Оплатність вказаного договору підтверджується копією платіжної інструкції № 1278 від 06.06.2024 року про перерахування коштів у розмірі 19 769,00 грн ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» на користь ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ».
Надалі, 05 грудня 2025 року, між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» (Клієнт) та позивачем ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 05/12/25-01. Перехід права вимоги до позивача підтверджується Витягом з Реєстру прав вимог № 05/12/25 від 05.12.2025 року до Договору факторингу № 05/12/25-01, у якому зафіксовано відступлення вимог до ОСОБА_1 на загальну суму 25 769,25 грн. Оплатність вказаного переходу підтверджується платіжною інструкцією № 579936556.1 від 05.12.2025 року про перерахування позивачем коштів на користь ТОВ «СІРОКО ФІНАНС».

Норми права, які застосував суд
На підставі ст. 205 та ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі, вважається вчиненим у письмовій формі.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Правові висновки Верховного Суду, що застосовані у справі
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). 
Також суд застосовує висновки щодо тлумачення норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) зробила висновок, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Цей висновок застосований також і в інших постановах Верховного суду, зокрема, постановах ВС від 24 липня 2019 року у справі № 755/20484/15-ц, від 16 липня 2024 року в справі № 686/9664/21, від 13 січня 2025 року в справі № 336/6542/21.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зробила такі висновки про правильне застосування норм права. 
За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

ВП ВС у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 уточнила власний правовий висновок, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»). 

Мотивована оцінка і висновки суду
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що 24 вересня 2022 року між первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачкою ОСОБА_1 виникли цивільно-правові відносини на підставі Договору позики № 72267675, укладеного в електронній формі. Відповідачка була належним чином ідентифікована, ознайомилася з умовами кредитування і погодилася з ними. Факт укладення договору підтверджується використанням нею електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора, що згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 207 ЦК України прирівнюється до власноручного підпису та створює для сторін відповідні правові наслідки. 
Належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів у розмірі 6 500,00 грн підтверджується довідкою платіжної системи та випискою з банківського рахунку відповідачки, наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 
Право грошової вимоги за вказаним договором внаслідок укладення ланцюга договорів факторингу перейшло до позивача ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП».
Відповідно до умов Договору та Додатка № 1 до нього, сторони погодили строк кредитування тривалістю 30 днів (з 24.09.2022 по 24.10.2022) зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 2,5 % на день.
З наданого позивачем розрахунку встановлено, що кредитор продовжував нараховувати відсотки за ставкою 2,5% на день поза межами погодженого 30-денного строку кредитування (аж до 22.01.2023 року), мотивуючи це автоматичною пролонгацією строку згідно з розміщеними на вебсайті «Правилами надання грошових коштів у позику». Загальна сума нарахованих відсотків склала 19 269,25 грн.
Суд критично оцінює такі нарахування та відхиляє доводи позивача про правомірність автоматичної пролонгації строку договору на підставі непідписаних відповідачкою Правил з огляду на наступне.
При виборі і застосуванні норми права суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19). Згідно з цим висновком, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані споживачу умови та правила кредитування, за відсутності в індивідуальній частині договору прямих домовленостей, розміщені на сайті Правила не можуть розцінюватися як складова укладеного кредитного договору. З огляду на їх мінливий характер, такі документи не підтверджують згоди позичальника з їх умовами, якщо вони не підписані останнім. Судом встановлено, що «Правила надання грошових коштів у позику» не містять підпису ОСОБА_1 (у тому числі електронного). За таких обставин положення вказаних Правил щодо механізму автоматичної пролонгації строку користування кредитом до 90 днів не є складовою укладеного між сторонами договору і не створюють обов`язків для відповідачки.
Крім того, суд застосовує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, відповідно до якого припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів діє виключно у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування (у цій справі - після 24.10.2022 року) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Здійснюючи власний розрахунок правомірного розміру заборгованості, суд зазначає, що в межах погодженого 30-денного строку кредитування (з 24.09.2022 по 24.10.2022) сума правомірно нарахованих процентів за фіксованою ставкою 2,5% на день становить 4 875,00 грн (6 500,00 грн ? 2,5% ? 30 днів).
Також судом встановлено, що 25 жовтня 2022 року відповідачка здійснила часткове погашення заборгованості у розмірі 230,75 грн, які позивач повністю зарахував у рахунок погашення процентів.
Враховуючи викладене, стягненню з відповідачки підлягає заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту) у розмірі 6 500,00 грн та залишок правомірно нарахованих відсотків у розмірі 4 644,25 грн (4 875,00 грн нарахованих відсотків - 230,75 грн сплачених коштів). Загальна сума заборгованості, що правомірно підлягає стягненню, становить 11 144,25 грн.
У стягненні решти заявленої суми відсотків у розмірі 14 625,00 грн необхідно відмовити у зв`язку з їх необґрунтованим нарахуванням поза межами строку дії договору.

Щодо розподілу судових витрат
Згідно з ч.1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Загальна сума заявлених позивачем майнових вимог (ціна позову) становить 25 769,25 грн. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 11 144,25 грн, що становить 43,25% від заявленої суми позову. Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 1 151,49 грн (2 662,40 грн ? 43,25%). 
Щодо вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн, суд враховує такі обставини.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року, укладений з адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною, та копію ордера адвоката. Також суду надано витяг з Акту № 4-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги від 30.12.2025 року та витяг з Акту приймання-передачі справ від 22.08.2025 року, відповідно до яких адвокатом надано позивачу послуги щодо супроводу стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на загальну суму 4 500,00 грн. Згідно з деталізацією послуг, вказана сума включає: вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції та збір доказів - 500,00 грн; підготовку та складання позовної заяви до боржника - 4 000,00 грн. Вартість послуг відповідає погодженим сторонами розмірам винагороди, визначеним у пункті 4.1 Договору. Фактичне понесення цих витрат позивачем підтверджується платіжною інструкцією на підтвердження оплати наданої правничої допомоги на загальну суму 216 000,00 грн (за сукупність справ згідно з актом № 4-ДІЛ). 
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частинами 3, 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд виходить з того, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є належним чином обґрунтованими та документально підтвердженими. Відповідачка своїм правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з їх неспівмірністю не скористалася.
Керуючись критеріями реальності та розумності, з огляду на відсутність відповідного клопотання відповідачки про зменшення цих витрат, заявлені витрати вважаються обґрунтованими. Водночас, зважаючи на часткове задоволення позову, зазначені витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача пропорційно сумі задоволених позовних вимог (43,25%), а саме у розмірі 1 946,25 грн (4 500,00 грн ? 43,25%). 
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд 

вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» заборгованість за договором позики № 72267675 від 24.09.2022 року у розмірі 11 144 (одинадцять тисяч сто сорок чотири) гривні 25 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1 151 (одна тисяча сто п`ятдесят одна) гривня 49 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 946 (одна тисяча дев`ятсот сорок шість) гривень 25 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», код ЄДРПОУ 44280974, адреса місцезнаходження: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 . 
Повне рішення складено 16 червня 2026 року.

Суддя        В.В. Орловський