Справа № 944/2554/26
Провадження №3/944/1354/26 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.06.2026 року	м.Яворів 	

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Карпин І.М., розглянувши матеріали, які надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українку, громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
в с т а н о в и в:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №004090 Е від 03.05.2026 ОСОБА_1 , 03.05.2026, о 18:10 год, в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів», під час прикордонного контролю на в`їзд в Україну пред`явила на паспортний контроль паспорт громадянина Республіки Польща для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 03.08.2023 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В процесі прикордонного контролю встановлено, що вона є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 21.03.2017 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги ст. ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», п.2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених ПКМУ від 27.01.1995 №57, чим здійснила спробу незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску через державний кордон України без відповідних документів, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не прибула, подала заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності, під час розгляду справи просила врахувати ї письмові пояснення. 
В письмових поясненнях ОСОБА_1 вказує, що 03.05.2026 близько 18:00 год вона разом зі своєю донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перетинала державний кордон України в пункті пропуску Грушів-Будомеж на автомобілі марки KIA, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Оскільки на цьому пункті пропуску польські і українські прикордонні служби знаходяться на відстані 2-3 метрів один від одного, вона втомлена довгою дорогою, пред`явила на паспортний контроль на українському боці паспорт громадянина республіки Польща для виїзду за кордон. Разом зі нею біля вікна прикордонного контролю стояла її донька. Вона як водій транспортного засобу надала 2 паспорти (свій і доньки) та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане в Україні. 
Головний сержант ОСОБА_4 взяла обидва паспорти, відкрила її паспорт і запитала де український паспорт. Вона подумала, що інспектор запитує про так званий внутрішній паспорт і відповіла, що її паспорт громадянина України в Україні. Сержант ОСОБА_5 запитала чому він в Україні і чому вона не відмовилась від українського громадянства. На що вона відповіла, що під час воєнного стану це фактично неможливо. Їй не віддали паспорти і закрили віконце. Вона постукала і коли сержант ОСОБА_5 відкрила віконце, запитала, що вона мала на увазі під «українським паспортом», бо зрозуміла що це просто непорозуміння. І паспорт громадянина України для виїзду за кордон вона мала при собі. Їй сказали: «давайте», і вона надала паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 , виданий 21.03.2017, орган видачі 4612 і паспорт доньки НОМЕР_5 виданий 17.10.2024 ОСОБА_6 знов закрили забравши всі паспорти. В подальшому їй повідомили, що будуть оформляти протокол за приховування другого громадянства. Вона заперечила, та повідомила, що нічого не приховувала і що це якесь непорозуміння, бо її запитали про український паспорт, а не про паспорт громадянина України для виїзду за кордон і коли вона уточнила, то відразу надала документ. Із складеним відносно неї протоколом, не погоджується.
Оцінивши доводи ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Згідно ч.1 ст.204-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Положення п.1 ст.2 Закону України «Про громадянство» стосовно того, що громадяни України, які набули громадянство іншої держави, у правових відносинах з Україною залишаються лише громадянами України, не призводить автоматично до недійсності документів щодо громадянства, виданих іншою державою у встановленому порядку.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , які вона подала до суду, вони ідентичні письмовим поясненням, які вона надала при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, де нею вказано, що паспорт громадянина Республіки Польща надала помилково. 
Водночас доказів того, що ОСОБА_1 надаючи на паспортний контроль дійсний паспорт громадянина Республіки Польща, діяла з прямим умислом на перетинання кордону у незаконний спосіб, без відповідних документів, суду не надано і у матеріалах справи таких доказів не міститься. 
Більше того, як вбачається з матеріалів справи та письмових пояснень ОСОБА_1 також пред`явила для паспортного контролю паспорт громадянина України для виїзду за кордон, про що свідчить долучена фотокопія самого паспорта та випливає з рапортів військовослужбовців ДПС України від 03.05.2026.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обгрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
З огляду на викладене, суд встановив те, що військовослужбовцями прикордонної служби під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були допущені порушення вимоги КУпАП, законів та підзаконних нормативно-правових актів, які ставлять під сумнів законність складеного протоколу про адміністративне правопорушення ЗхРУ №004090Е від 03.05.2025 та можливість прийняття його до уваги як належного та допустимого доказу, оскільки ОСОБА_1 як на підставу перетину державного кордону України жодного підробленого документу не подавала, надала паспорт громадянина Республіки Польща для виїзду за кордон та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, який є дійсний та надає право громадянину України перетинати державний кордон.
Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням вищевикладеного, суддя дійшов висновку, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя     І.М.Карпин