ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1499/26 Справа № 214/10097/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Малаховська І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 травня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Кучевасовій А.В., за участю прокурора Яроцької Т.М., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Мельниченка Ю.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника на постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 22 квітня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3», мешкає АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 650,60 грн. 

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , будучи молодшим інспектором 2 категорії відділу режиму і охорони ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3», згідно з п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування, у порушення вимог ч. 1 ст. 45, п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно - 21.12.2024 о 15 год 59 хв. та без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «щорічна» за 2021 рік, тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи молодшим інспектором 1 категорії відділу режиму і охорони ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3», згідно з п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування, у порушення вимог ч. 1 ст. 45, п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно - 21.12.2024 о 16 год 10 хв. та без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за типом «щорічна» за 2022 рік, тобто з порушенням встановленого законодавством строку для подачі такої декларації, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

На вказане рішення захисником Мельниченком подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову суду скасувати, провадження по справі відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною. Протокол складений не уповноваженою особою, оскільки всі дії повинні були проводитись представниками НАЗК. Зазначає, що ОСОБА_2 не отримував копії протоколу про адміністративне правопорушення, про надання будь-яких пояснень він не був сповіщений. Крім того, номер телефону на який нібито телефонував робітник поліції не є та не був у розпорядженні Рябкова. Судом першої інстанції не застосовані вимоги ст. 38 КУпАП, відповідно до яких на момент винесення постанови суду 22.04.2026, строки притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП сплинули. 

Перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Диспозицією статті 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених ч.ч. 2 та 3 цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
При цьому, ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) визначено поняття правопорушення, пов`язаного із корупцією діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наказу ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3» № 30/ОС-21 від 19.01.2021 року «Про особовому складу» - ОСОБА_1 призначено на посаду молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3» з 21 січня 2021 року.
Згідно наказу ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3» №208_/ОС-22 прапорщика ОСОБА_1 призначено на посаду молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму та охорони.
Згідно наказу ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3» №67/ОС-24 від 28.02.2024 року "Про особовий склад" ОСОБА_1 призначено на посаду старшого по корпусу відділу режиму і охорони по теперішній час. 
Згідно з п. 2-7 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону N? 1700-VII встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.
17 січня 2025 року Криворізька північна окружна прокуратура повідомила НАЗК про несвоєчасне подання декларації листом від 17.01.2025 року №58-469вих-2, з моменту отримання якого НАЗК, а саме з 14.02.2025 року, стало відомо про цей факт, отже було виявлено правопорушення.
ОСОБА_1 21.12.2024 подав декларації за 2021-2022 роки будучи особою, яка пов?язана з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, (які відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону N? 1700-VII повинна була подати до 01.04.2022, а з урахуванням п. 2-7 р. XIII «Прикінцеві положення» Закону N? 1700-VII - не пізніше 31.01.2024), тобто несвоєчасно.
Таким чином, в діях ОСОБА_2 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, всупереч доводам апеляційної скарги, не передбачає лише умисної форми вини, оскільки сама диспозиція цієї норми говорить про те, що вказане адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, може бути вчинено як умисно, так і з необережності.
В матеріалах провадження відсутні будь-які дані про те, що несвоєчасне подання Рябковим декларації зумовлено поважними причинами, в період з 01.01.2022 по 31.01.2024 року, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи.
Крім того, слід зауважити, що до лютого 2022 року, до повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ОСОБА_2 міг вчасно подати декларацію за 2021 рік, а отже доводи апеляційної скарги про відсутність можливості та відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є безпідставними.

Що стосується доводів сторони захисту про складання протоколу стосовно ОСОБА_2 неуповноваженою на те службовою особою, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції — органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 255 КУпАП працівники органів Національної поліції уповноважені на складання протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за ст. 17-4 – 172-9 КУпАП (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище). 
З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_2 обіймає посаду молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони установи - рядовий внутрішньої служби ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3», відповідно до вимог ст.255 КУпАП особою, уповноваженою на складання протоколу, є уповноважена особа управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області Департеманту стратегічних розслідувань Національної поліції України, яка і склала 24.09.2025 протоколи стосовно ОСОБА_1 , тому доводи сторони захисту в цій частині не є слушними.
Аналогічні роз`яснення, надані Національним агентством з питань запобігання корупції в листі від 06.02.2019 № 44-01/8418/19.

Доводи сторони захисту, щодо необізнаності ОСОБА_2 про складання протоколу про адміністративне правопорушення та дачі пояснень з цього приводу, не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали справи містять листи Департаменту стратегічних розслідувань на адрес установи, в якій працює ОСОБА_2 та поштові повідомлення на адрес його мешкання запрошення особи для дачі пояснень.

Крім того, обговорюючи доводи апелянта про закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд зазначає наступне.
Датою виявлення правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в діях ОСОБА_2 згідно протоколу про адміністративне правопорушення є дата складення протоколу – 24.09.2026 року.
Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є день несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 21.12.2024 року.
Відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Таким чином, строк притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення правопорушення на час розгляду справи, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не сплив, а тому підстав для застосування ст. 38 КУпАП не вбачається.

Апеляційний суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно Рябкова суддею відповідно до статей 251, 252 КУпАП, на підставі доказів наявних в матеріалах справи, повно і всебічно встановлено фактичні обставини адміністративного правопорушення. 
Постанова судді відповідає вимогам статей 245, 280, 283 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, слід констатувати, що розглянувши адміністративну справу, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП України.

Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами. 

Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, то підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається. 

Постанова суду є законною та обґрунтованою. 

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 22 квітня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Мельниченка Ю.В. без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя