ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3319/26 Справа № 175/15939/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Журавель Т. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Дніпро 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Пищиди М.М.
суддів: Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2025 року в цивільній справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо - транспортної пригоди та франшизи, -

В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та франшизи.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 14.10.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Toyota Land Cruiser Prado 150", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та транспортного засобу "Opel Senator", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок зіткнення належний ОСОБА_3 автомобіль "Toyota Land Cruiser Prado 150", зазнав механічних пошкоджень, а потерпілій стороні було завдано матеріальної шкоди. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.11.2021 року по справі №175/4361/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з висновком експерта вартість відновлювального ремонту та розмір втрати товарної вартості автомобіля "Toyota Land Cruiser Prado 150" становить 133 637,70 грн. При цьому страхова компанія «КРЕДО» виплатила лише 84594,56 грн страхового відшкодування, що не покриває повного розміру завданої шкоди. Відповідно до укладеного між позивачем та ОСОБА_3 договору про відступлення права вимоги від 26.01.2022 року, позивач набув право вимоги щодо стягнення суми страхового відшкодування, пов`язаної з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 14.10.2021 року.
Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути з відповідача втрату товарної вартості у розмірі 48730,64грн. Вирішити питання судових витрат, зокрема, витрат на оплату послуг експерта.
Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2025 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та франшизи – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суму втрати товарної вартості завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 48730 грн. 64 коп. та франшизу у розмірі 2500 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. та витрати, пов`язані з оплатою послуг експерта у розмірі 1800 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою.
В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та вважає, що висновки викладені в судовому рішенні не відповідають дійсним обставинам справи.
З урахуванням вкладеного, просить скасувати частково рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення вартості суми витрат товарної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Судом встановлено, що 14.10.2021 року о 19 год. 20 хв., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Opel Senator» д.н.з. НОМЕР_2 в м. Підгородне, вул. Шосейна, в районі освітлювального стовпа № 13, перед початком та зміною напрямку руху ліворуч не переконався в безпеці та допустив зіткнення із транспортним засобом «Toyota Land Cruiser Prado 150», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , котрий рухався у попутному напрямку з правого боку. В результаті даної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, у зв`язку з чим своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.11.2021 року у справі № 175/4361/21 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Opel Senator» д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», що підтверджується страховим полісом серії ЕР №202869943, ліміт за шкоду майну встановлений у розмірі 130000,00 грн, франшиза 2 500,00 грн.
Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 26.10.2021 року встановлено, що представник ОСОБА_3 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» в якому зазначив, що 14.10.2021 року за участю водія ОСОБА_3 який керуючи автомобілем "Тoyota Land Cruiser Prado 150", д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Шосейна в м. Підгородне, Дніпропетровська області, де в районі будинку № 13 отримав удар в ліву частину свого автомобіля від автомобіля "Opel Senator", д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який виїжджаючи з прилеглої території, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу руху автомобіля "Тoyota Land Cruiser Prado 150", д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів.
26.10.2021 року представник ОСОБА_3 звернувся до голови правління Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» з заявою, в якій просить здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14.10.2021 року.
04.11.2021 року експертом ОСОБА_4 складено протокол огляду колісного транспортного засобу «Toyota Land Cruiser Prado 150», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно висновку судового експерта №2711/21 від 16.11.2021 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством), колісного транспортного засобу автомобіль «Toyota LC Prado 150», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого в наслідок Д.Т.П., складає: 84 907 (вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот сім) грн. 06 коп., величина втрати товарної вартості становить 48 730 грн. 64 коп., загальна сума вартості матеріального збитку становить: 133 637 грн. 70 коп.
Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №54 від 24.11.2021 року вбачається, що на замовлення представника ОСОБА_3 виконавцем ФОП ОСОБА_2 були виконані роботи (послуги) щодо автомобіля "Toyota Land Cruiser Prado 150", д.н.з. НОМЕР_1 на загальну вартість 85130,00 грн.
Відповідно до платіжного доручення №5578 від 19.01.2022 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» здійснило виплату страхового відшкодування згідно акту 3000028-1 на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у сумі 84594 грн 56 коп.
26.01.2022 року між ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір відступлення права вимоги, згідно умов якого кредитор передає, а новий кредитор набуває право вимоги щодо стягнення з ТДВ «СК «Кредо», де застрахована цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи (відповідальної за спричинені збитки особи) заборгованості в розмірі матеріального збитку (у т.ч. право вимоги по сплаті неустойки (пені) та витрат в порядку ст. 625 ЦК України), який буде встановлений висновком незалежної судової експертизи проведеної на замовлення нового кредитора та який спричинено кредитору в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 14.10.2021 року в м. Підгородне, Дніпропетровська обл., вул Шосейна, в районі автомобільного стовпа № 13 за участі автомобіля "Toyota Land Cruiser Prado 150", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля "Оpel Senator", д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх законності та обгрунтованості.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Положеннями ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів.
У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.  Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Положеннями ч. 1 ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092.
Відповідно до п. 2.4. Методики визначено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Пунктом 8.3. Методики визначено, що вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини ВТВ.
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами проведення автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 16.11.2021 року, загальний розмір матеріального збитку заподіяної власнику колісного транспортного засобу - автомобіль «Toyota LC Prado 150», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 133637 грн. 70 коп., що складається з вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин (розрахованого в порядку, встановленому законодавством) у розмірі 84907 грн. 06 коп., та втрати товарної вартості у розмірі 48730 грн. 64 коп.
Окрім того, встановлено, що 19.01.2022 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у сумі 84594 грн 56 коп.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою товарної вартості, оскільки страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.
Згідно положень п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.
Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 447/819/16-ц (провадження № 61-19129св19) з посиланням на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), вказав, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Позивач повинен був вимагати кошти за майнову шкоду зі страхової компанії, а у разі ліквідації такої - від МТСБУ. У разі недостатності ліміту цивільно-правової відповідальності страховика для страхової виплати, решту завданої і доведеної шкоди відшкодовує особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (ст.1194 ЦК України). Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 апеляційний суд відхиляє. У зв`язку з вищезазначеним.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору про відступлення права вимоги від 26.01.2022 року, ОСОБА_3 передав ФОП ОСОБА_2 належне йому право вимоги у зобов`язанні про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 14.10.2021 року, отже, відбулася заміна кредитора у вказаному зобов`язанні.
Відповідно до ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Тому, із ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 підлягає стягненню втрата товарної вартості у розмірі 48730 грн. 64 коп.
Отже, твердження скаржника про неправильне застосування норм матеріального права є безпідставними.
Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.
На підставі вищенаведеного, суд вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З урахуванням наведеного суд вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,- 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
Повний текст постанови складено 06 травня 2026 року.

Судді