Справа № 420/41347/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кузьменко Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 року по 31.12.2022 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 за період з 24.02.2021 року по 31.12.2022 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, з урахуванням виплачених сум.
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000 грн. щомісячно за період 24.02.2022-15.05.2022 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу його участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у м. Маріуполь за період 24.02.2022-15.05.2022, з урахуванням проведених виплат.
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за 2022 рік грошової допомоги для оздоровлення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2022 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб».
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 року по 19.05.2023 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 за період з 01.01.2023 року по 19.05.2023 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, з урахуванням виплачених сум.
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за 2024 рік грошової допомоги для оздоровлення та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2024 рік.
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не зарахування періоду з 09.03.2024 по 09.10.2025 до вислуги років ОСОБА_1 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 період з 09.03.2024 по 09.10.2025 до вислуги років.
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 09.03.2024 по 09.10.2025 грошового забезпечення з урахуванням усіх його складових та індексації та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 09.03.2024 по 09.10.2025 грошове забезпечення з урахуванням усіх його складових та індексації.
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 18.06.2025 року по 09.10.2025 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 18.06.2025 по 09.10.2025 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704.
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за 55 календарних днів невикористаної відпустки за період з 09.03.2024 по 09.10.2025 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 09.03.2024 по 09.10.2025 компенсацію за 55 календарних днів невикористаної відпустки.
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за 2025 рік грошової допомоги для оздоровлення та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2025 рік, виходячи з грошового забезпечення, визначеного з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704.
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби за 24 повні календарні місяці виходячи з грошового забезпечення, визначеного без урахування розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби за повні 43 календарні місяці, виходячи з грошового забезпечення, визначеного з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, з урахуванням проведених виплат.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
З 24.02.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією проти України, перебуваючи в м. Маріуполь, в подальшому з 16.05.2022 по 10.04.2023 перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України. Відповідачем у період з лютого по травень 2022 року було виплачено позивачу додаткову винагороду у розмірі 30000 грн. Крім того, після звільнення з військової служби та проведення розрахунків позивач дізнався, що під час його перебування у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України, йому не було сплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік. В серпні 2023 року позивач призначено на посаду стрільця першого стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти. З 16.10.2023 ОСОБА_1 виведений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з тривалим лікуванням. 
З 09.03.2024 виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 була припинена на підставі наказу від 15.03.2024 № 37/НОд у зв`язку з самовільним залишенням Позивачем військової частини. З 17.04.2024 ОСОБА_1 , перебуваючи у розпорядженні в/ч НОМЕР_1 обліковувався як такий, хто самовільно залишив військову частину. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2025, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2025 у справі № 420/6941/25: визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 15 березня 2024 року № 37/Н Од «Про результати службового розслідування за фактом СЗЧ (без зброї) військовослужбовця ОСОБА_1 », визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 39-РС в частині обліковування солдата ОСОБА_1 , колишнього стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_3 , який знаходиться у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 як такий, що перебуває на тривалому лікуванні, як такого, що самовільно залишив військову частину. Проте виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 не відновилась. 09.10.2025 року позивача було звільнено з військової служби, за станом здоров`я. Позивач переконаний, що дії в/ч НОМЕР_1 щодо проведення його розрахунку при звільненні є протиправними, ОСОБА_1 грошове забезпечення нараховано та виплачено не в повному обсязі, що істотно порушує його права, шо слугувала підставою для звернення до суду із даним позовом. Просить задовольнити позов.
Відповідно до ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 17.12.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 19.05.2023 грошового забезпечення в якому зазначено, що в період з 24.02.2022 по даний час розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб повинні розраховуватись виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Застосування положень пункту 4 Постанови № 704 в редакції від 27.12.2017 не буде відповідати вимогам правової визначеності та принципам збалансованості і обґрунтованості бюджету.
Щодо нарахування та виплати додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». В листі військової частини НОМЕР_1 №1553/16653 від 11.11.2025, який долучений позивачем до позову зазначено, що за період 24.02.2022-15.05.2022 позивачу нарахована та виплачена додаткова винагорода в розмірі 30000 грн. дана обставина також відображена в розрахункових листах долучених до цієї відповіді. Тобто в частині нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 30000 грн., позовні вимоги є необгрунтованими. Для належного виконання вимог Постанови КМУ № 168 та з метою врегулювання виплати військовослужбовцям ЗСУ Міністр оборони України оперативно врегулював питання виплати додаткової винагороди через директиви від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 № 248/1298 та від 18.04.2022 № 248/1529, доведені у формі телеграм до кожної військової частини (установи) у формі телеграм (діяли до 01 червня 2022 року), а потім Окреме доручення від 23 червня 2022 року № 912/з/29. Згідно з пунктом 5 наведеного Окремого доручення встановлено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн або 30 000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 Окремого доручення). Відповідно до зазначеного окремого виплата додаткової винагороди в розмірі 100000 грн., в спірний період здійснювалась на підставі бойового наказу, витягу із журналу бойових дій а також рапорту командира підрозділу, який би підтверджував участь військовослужбовця в бойових діях або відповідних заходах.
Щодо нарахування та виплати за 2022, 2024 та 2025 рік грошової допомоги для оздоровлення.
Тобто грошова допомога на оздоровлення виплачувалась протягом поточного року на підставі рапорту військовослужбовця. Такий рапорт про виплату грошової допомоги на оздоровлення в 2022, 2024 та 2025 році позивачем не подавався. У зв`язку із тим, що позивач не подав такий рапорт протягом 2022, 2024 та 2025 року у військовій частині НОМЕР_1 були відсутні законодавчі підстави для виплати такої винагороди як в 2022, 2024 так і в теперішній час.
Щодо не зарахування періоду з 09.03.2024 по 09.10.2025 до вислуги років та щодо нарахуванння та виплати за період з 09.03.2024 по 09.10.2025 грошове забезпечення з урахуванням усіх його складових та індексації. 12.08.2023 ОСОБА_2 вибув із військової частини НОМЕР_2 на лікування (наказ командира військової частини НОМЕР_2 №224 від 12.08.2023). 19.10.2023 наказом командира військової частини НОМЕР_2 №292 від 19.10.2023 солдата ОСОБА_3 у зв`язку із довготривалим лікуванням виведено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . Позивач не надав висновку ВЛК про потребу у тривалому лікуванні із 12.12.2023 йому і була припинена виплата грошового забезпечення до звільнення його із військової служби. З січня 2024 року позивач вже не отримував грошове забезпечення.
Щодо нарахування за інші періоди грошового забезпечення, відповідач зазначає, що позивач не мав права на отримання грошового забезпечення з 12.12.2023, тому дані вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.
Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.
Представник Позивача подав відповідь на відзив, в якій вказав, що не погоджується з позицією відповідача.
Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу за мобілізацією з 24.02.2022 у військовій частині НОМЕР_2 . 
У ході захисту територіальної цілісності України від повномасштабної збройної агресії з боку російських окупаційних військ особовий склад військової частини НОМЕР_2 , включаючи Позивача, опинився у повному оточенні ворожих сил у м. Маріуполь Донецької області. 
16.05.2022 разом з іншими оборонцями АДРЕСА_1 , які на той час знаходились на території МК « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за наказом командування ОСОБА_1 здався у полон та був звільнений з полону лише 10.04.2023. 
29.05.2023 Позивач завершив попередню реабілітацію у медичному центрі НГУ «Нові Санжари». 
З 31.05.2023 – перебував у відпустці за станом здоров`я, яка завершилась 29.06.2023. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 213 від 01.08.2023 Позивача призначено на посаду стрільця першого стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти. 
З 16.10.2023 ОСОБА_1 виведений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з тривалим лікуванням.
З 09.03.2024 виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 була припинена на підставі наказу від 15.03.2024 № 37/НОд у зв`язку з самовільним залишенням Позивачем військової частини. 
З 17.04.2024 ОСОБА_1 , перебуваючи у розпорядженні в/ч НОМЕР_1 обліковувався як такий, хто самовільно залишив військову частину. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2025, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2025 у справі № 420/6941/25: визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 15 березня 2024 року № 37/Н Од «Про результати службового розслідування за фактом СЗЧ (без зброї) військовослужбовця ОСОБА_1 », визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 39-РС в частині обліковування солдата ОСОБА_1 , колишнього стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_3 , який знаходиться у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 як такий, що перебуває на тривалому лікуванні, як такого, що самовільно залишив військову частину. 
Проте виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 не відновилась. 
Наказом від 09.10.2025 року № 342 ОСОБА_1 , колишнього стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , який перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 25.08.2025 № 280-РС у відставку відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я, визнано таким, що 09.10.2025 вибув зі складу сил та засобів оперативно-тактичного об`єднання « 19-й армійський корпус», які залучаються та беруть безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, до ІНФОРМАЦІЯ_2 для зарахування на військовий облік. 
Позивачу 30.10.2025 виплачено в якості розрахунку при звільненні: 1) грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки: за 2022 рік – 25 днів, за 2023 рік – 20 днів, за 2024 рік – 5 днів; 2) допомогу у зв`язку зі звільненням з військової служби за 24 місяці. у розмір 56 034,84 грн
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частинами першою-третьою статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з абзацами 1,2 ч.4ст.9 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. 
На момент розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено. 
Щодо визначення розміру грошового забезпечення Позивача виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2018 за період з 24.02.2022 по 19.05.2023.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. 
Згідно з п. 4 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядовою, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України. 
Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова № 704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. 
Пунктом 2 Постанови № 704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
Додатком 1 до Постанови № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. 
Згідно з п. 4 Постанови №704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. 
На момент набрання чинності Постанови №704 (01.03.2018) п. 4 цього нормативно правового акту було викладено в редакції п. 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103 (далі - Постанова № 103), а саме: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 Постанови № 704 не вносилися. 
Отже, станом на 01.01.2018 та 01.01.2019 пункт 4 Постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року». 
Водночас, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 826/6453/18 за наслідками апеляційного перегляду справи скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 в частині відмови в задоволенні позову до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови і прийнято в цій частині нову постанову, якою позов до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови - задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 залишено без змін. 
Отже, з 29.01.2020, тобто з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18, пункт 6 Постанови № 103 втратив чинність та була відновлена дія п. 4 Постанови № 704 у первісній редакції, тобто в редакції, що передбачає визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. Позивач наголошує на неможливості застосування жодним суб`єктом положення нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним та таким, що прийнятий поза межами повноважень, не в порядку та спосіб, передбачені законом. 
Враховуючи викладене, оскільки зміни внесені Постановою №103, зокрема, до п.4 Постанови № 704, були визнані у судовому порядку нечинними, з 29.01.2020 діє редакція п. 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін, в якій передбачено, що для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням застосовується не прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, а прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. 
З урахуванням викладеного, починаючи з дати початку проходження ОСОБА_1 військової служби за мобілізацією – 24.02.2022 і по 19.05.2023 (дату, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» від 12.05.2023 № 481) Позивач має право на визначення розміру його грошового забезпечення, зокрема, посадового окладу та окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно на тарифні коефіцієнти, визначені Постановою № 704. 
Щодо визначення розміру грошового забезпечення Позивача виходячи з 1762 грн. за період з 19.06.2025 по 09.10.2025.
Право на розрахунок грошового забезпечення Позивача за період з 24.02.2022 по 19.05.2023 виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом станом на 01.01.2022, 01.01.2023 відповідно, зумовлено тим, що 12.05.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» № 481. 
Постанова набула чинності 20.05.2023. Пунктом 2 вказаної Постанови запроваджено визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб виходячи з розміру 1762 гривень, помножених на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 до Постанови № 704. 
Водночас, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 320/29450/24 визнано дії Кабінету Міністрів України при прийнятті постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 неправомірними, визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». 
Відповідне рішення у справі № 320/29450/24 залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025. 
Таким чином, і з 19.06.2025 (дати, наступної за датою набрання рішенням суду у справі № 320/29450/24 законної сили) Відповідач мав нараховувати та виплачувати Позивачу грошове забезпечення виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (2025), помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 Постанови № 704. 
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць становить - 3028 гривень. 
Позивачу ж у 2025 році Відповідач протиправно не нараховував та не виплачував грошове забезпечення взагалі, чим істотно порушені права ОСОБА_1 . 
Щодо невиплати Позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2022, 2024 роки.
Відповідно до п. 1 розділу XXIII Порядку № 260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. 
Позивач зауважує, що відповідно до п. 2 розділу XXIII Порядку № 260, грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги. 
Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату. 
Пунктом 6 розділу XXIII Порядку № 260 закріплено, що розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги. 
Отже, виплата грошової допомоги на оздоровлення безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням військовослужбовця. 
У разі звільнення військовослужбовця, який мав право на відповідну допомогу, проте не реалізував його, виплата вказаної допомоги включається у розрахунок при звільненні.
Натомість у наказі від 09.10.2025 № 342 зазначено про право ОСОБА_1 на щорічну основну відпустку за 2022-2024 роки.
Однак, виплати допомоги на оздоровлення за 2022 та 2024 роки не було. 
Щодо позиції відповідача у відзиві, що ОСОБА_1 ні у 2022, ні у 2024 роках з відповідними рапортами на виплату грошової допомоги для оздоровлення не звертався, а, отже, не має права на її отримання при звільненні, варто зазначити, що майже з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України ОСОБА_1 перебував в оточенні противника та за наказом командування у травні 2022 року здався у полон, де перебував майже рік, а тому очевидно не міг скористатися ні правом на відпустку, ні правом на допомогу для оздоровлення, ні звернутися з рапортом до командування військової частини про надання відповідних компенсацій.
Щодо виплати у неналежному розмірі додаткової винагороди на період дії воєнного стану за період з 24.02.2022 по 15.05.2022.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який триває до сьогоднішнього дня.
Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. 
Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації. На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168). 
Пунктом 1 цієї Постанови (у редакції станом на дату існування відповідних відносин) визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). 
Наказом Міністерства оборони «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» № 44 від 25.01.2023 доповнено новим розділом Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, який застосовується з 01.02.2023. Пунктом 2 розділу XXXIV Порядку закріплено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах: 100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ державиагресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно; у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою; у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії; на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника; з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування); у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів; з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; … 30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління); з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.
Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. 
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2024 у справі № 200/161/23, перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій само по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. на місяць, передбаченої Постановою № 168. 
Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови № 168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та підтвердження цих обставин указаними документами. 
Судом встановлено, що згідно відповіді на адвокатський запит від 11.11.2025 № 1553/16563 за період 24.02.2022-15.05.2022 йому була нарахована та виплачена додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у розмірі 30 000 грн. у розрахунку на місяць відповідно дням виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовим наказом командира військової частини.
Однак, згідно довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 24.09.2025 № 1553/12807 солдат ОСОБА_1 у період з 24.02.2022 по 16.05.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у м. Маріуполь. 
Відповідна довідка видана Позивачу на підставі журналу ведення оперативної обстановки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.02.2022 № 909, журналу бойових дій Командування угрупування об`єднаних Сил № 313/нкп/2309/т від 19.03.2022, журналу бойових дій КУОС № 313/нкп/2310/т від 01.04.2022, журналу бойових дій КУОС № 313/ нкп/2311/т від 08.04.2022, журналу бойових дій КУОС № 313/нкп/2312/т від 18.04.2022, журналу бойових дій КУОС № 313/нкп/2313/т від 07.05.2022, наказу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № 79/дск від 21.02.2022. 
Відповідна довідка підтверджує наявність у Позивача у спірний період права на отримання додаткової винагороди на період дії воєнного стану у розмірі 100 000 грн. та безпідставне обмеження її розміру Відповідачем. 
Відповідне право ОСОБА_1 не може порушуватися (залишатися нереалізованим) через формальні недоліки, які не залежать від волі Позивача, зокрема через те, що Відповідач не реалізував відповідну інформацію для того, щоб здійснити нарахування та виплату спірної додаткової винагороди у належному розмірі. 
В позовній заяві представник позивача зазначає, що раніше зверталися до військової частини НОМЕР_2 з заявами щодо виплати за період з 24.02.2022 року по 15.05.2022 року додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн., проте ОСОБА_1 повідомили, що у військової частини відсутнє документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) у АДРЕСА_1 з 24.02.2022 по 15.05.2022, тому й відсутні законні підстави для здійснення перерахунку додаткової винагороди за вказаний період. 
Однак, в матеріалах справи наявна довідка від 24.09.2025 № 1553/12807.
Проте перерахунок додаткової винагороди проведено не було. 
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач має право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн на місяць пропорційно дням участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи у м. Маріуполь, відповідно до Постанови № 168 за період з 24.02.2022 по 15.05.2022 відповідно до наявної довідка від 24.09.2025 № 1553/12807.
Щодо виплати грошового забезпечення Позивачу у період з 09.03.2024 по 09.10.2025.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 15.03.2024 №37/НОд за грубе порушення військової дисципліни на солдата ОСОБА_1 : - накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана»; - призупинено з 09.03.2024 по час повернення виплату грошового забезпечення з утриманням щомісячної премії відповідно до його особистого внеску в загальні результати служби, додаткової винагороди, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168; - позбавлено премії за березень 2024 року. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2025, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.08.2025 у справі № 420/6941/25, визнано протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) від 15 березня 2024 року № 37/Н Од “Про результати службового розслідування за фактом СЗЧ (без зброї) військовослужбовця ОСОБА_1 ”, визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 ) від 17 березня 2024 року № 39-РС в частині обліковування солдата ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ; АДРЕСА_3 ), колишнього стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_3 , який знаходиться у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 як такий, що перебуває на тривалому лікуванні, як такого, що самовільно залишив військову частину. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Натомість надане ОСОБА_1 письмове повідомлення про суми нараховані та виплачені при звільненні підтверджує факт порушення прав Позивача на отримання грошового забезпечення у розмірі, встановленому діючим законодавством України, за період з 09.03.2024 по 09.10.2025.
Рішення суду набрало законної сили, скасовано накази про результати службового розслідування та облікування за військовою частиною, відмінною від якої він проходив військову службу, а тому права ОСОБА_1 , зокрема на належне грошове забезпечення мали відновитися з дати набрання судовим рішенням законної сили – 04.08.2025. 
Заперечуючи обґрунтованість вимог ОСОБА_1 . Відповідач посилається на наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 19 жовтня 2023 року № 292 про звільнення ОСОБА_1 від займаної посади та зарахування у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з довготривалим лікуванням та наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 21 грудня 2023 року № 653 про призупинення виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 з 12 грудня 2023 року у зв`язку з безперервним перебуванням у лікарняних закладах більше чотирьох місяців, зазначаючи, що виплата Позивачу грошового забезпечення була припинена ще з грудня 2023 року у зв`язку з тривалим його лікуванням та до «самовільного залишення» ОСОБА_1 військової частини жодного відношення не має. 
Суд зазначає, що відповідно до п. 9 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні). 
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку військоволікарської комісії, рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства. 
З матеріалів справи відсутні докази що ОСОБА_1 подавались висновки ВЛК про потребу в продовженні лікування у період з грудня 2023 року до березня 2024 року до військової частини НОМЕР_2 . 
Однак, з матеріалів справи вбачається що, військовою частиною НОМЕР_2 видавались відповідні направлення, тим самим визнаючи право ОСОБА_1 на медичну допомогу та можливість звільнення його від обов`язків військової служби у зв`язку з лікуванням. 
Однак, ОСОБА_1 оскаржує невиплату грошового забезпечення у період 09.03.2024-09.10.2025, у який невиплата грошового забезпечення ОСОБА_1 не може бути спричинена проходженням лікування. 
У відповіді на відзив Позивач наголошує, що його виписано після проходження ВЛК з визнанням непридатним для проходження військової служби 06 березня 2024 року. Тобто з цієї дати період лікування завершився, а тому й відпала відповідна причина призупинення виплати грошового забезпечення. 
Статтею 17 Конституції України передбачено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Так, згідно ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. 
Відповідно до п. 8 Розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). 
Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника). Законодавством передбачена можливість збереження виплати грошового забезпечення військовослужбовцям за умови наявності для цього поважних причин. 
Проте такої причини для збереження виплати грошового забезпечення військовослужбовця як визнання протиправним актів індивідуальної дії щодо надання військовослужбовцю статусу такого, хто самовільно залишив військову частину, Порядком № 260, безумовно, не передбачено. 
У цьому аспекті варто зауважити, що п. 15 Розділу І Порядку № 260 закріплені випадки, коли грошове забезпечення не виплачується. 
Зокрема: за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати; якщо виплачуються академічні стипендії; за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки; за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату); за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом; за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби. 
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. 
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини. 
Притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за фактом СЗЧ відбулося внаслідок дій військової частини НОМЕР_2 , які визнані протиправними, а всі акти правозастосування скасовані. 
Так, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 15 березня 2024 року № 37/НОд призупинено ОСОБА_1 з 09 березня 2024 року по час повернення виплату грошового забезпечення з утриманням щомісячної премії відповідно до особистого внеску в загальні результати служби додаткової винагороди. 
Скасований зокрема й наказ, яким призупинено виплату Позивачу грошового забезпечення з 09.03.2024, а тому підстав ненараховувати та невиплачувати грошове забезпечення ОСОБА_1 з цього моменту (09.03.2024) не було.
Окремо варто зауважити, що за приписами ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. 
Під час дії воєнного стану військова служба для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби чи дезертирували, не призупиняється.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. 
Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань). 
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. 
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. 
За весь час безпідставного призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюється недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення. 
З цього приводу Позивач зауважує, що відомості про «вчинення» ним кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 407 КК України, до ЄРДР не вносились. Військові частини НОМЕР_2 , НОМЕР_1 відповідні повідомлення не отримували, а тому військова служба ОСОБА_1 не призупинялась, що унеможливлювало призупинення виплати грошового забезпечення за період з 09.03.2024 до дати звільнення. 
Таким чином, Відповідач безпідставно до розрахунку при звільненні ОСОБА_1 не включив його грошове забезпечення за період 09.03.2024-09.10.2025. 
Варто також наголосити, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення». За визначенням, наведеним у статті 1 цього Закону, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Згідно зі ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 %. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Проте відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 03.11.2022 № 2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». 
Своєю чергою статтею 39 Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року. Майже аналогічні за змістом положення містить і Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», відповідно до ст. 34 якого, обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з січня 2025 року, який приймається за 1 або 100 відсотків. Сума індексації, яка склалася у грудні 2024 року, у січні 2025 року не нараховується. 
Таким чином, крім виплати безпосередньо грошового забезпечення за період 09.03.2024-09.10.2025 Позивач має право й на отримання його індексації. 
Щодо розрахунку вислуги років, який не включає періоду 09.03.2024-09.10.2025 року.
З огляду на безпідставне виключення з періоду проходження військової служби ОСОБА_1 часового проміжку з 09.03.2024 по 09.10.2025 перерахунку підлягають й дні невикористаної ним відпустки. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. 
Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються. 
Щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. 
Таким чином, з огляду на безпідставне виключення Відповідачем часового проміжку з 09.03.2024 по 09.10.2025 з періоду військової служби, за цей час Позивач має право на відпустку, яке не було реалізоване виключно через безпідставне призупинення військової служби ОСОБА_1 . 
Частиною 14 ст. 10-1 Закону закріплено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. 
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті. 
Тобто з огляду на те, що ОСОБА_1 вже отримав компенсацію за 5 календарних днів невикористаної відпустки за 2024 рік він має право на виплату відповідної компенсації ще за 25 календарних днів відпустки за 2024 рік та 30 календарних днів – за 2025 рік з огляду на звільнення Позивача з військової служби за станом здоров`я. 
Одночасно з виплатою компенсації за 30 календарних днів відпустки за 2025 рік ОСОБА_1 має бути виплачена й грошова допомога на оздоровлення, 
Щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби Відповідно до п. 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення. 
При звільненні ОСОБА_1 було виплачено грошову допомогу за 24 місяці служби у розмірі 20 791,66 грн. 
Однак, Відповідач не врахував при визначенні розміру відповідної грошової допомоги ОСОБА_1 період 09.03.2024-09.10.2025.
Хоча рішення суду набрало законної сили ще 04.08.2025 року, а відтак військова служба Позивача не підлягала призупиненню, відомості до ЄРДР не вносились та по місцю проходження служби ОСОБА_1 таке повідомлення не направлялось. 
Таким чином, хоча у період 09.03.2024-09.10.2025 Позивач фактично військову службу не проходив, проте і не міг бути звільненим, юридично призупинення військової служби ОСОБА_1 також не відбулося. 
З огляду на це ОСОБА_1 має право на доплату грошової допомоги при звільненні за ще 19 місяців служби виходячи з грошового забезпечення, розмір якого визначено з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2025. 
Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає що позов підлягає задоволенню. 
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Керуючись ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 року по 31.12.2022 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 за період з 24.02.2021 року по 31.12.2022 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, з урахуванням виплачених сум.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000 грн. щомісячно за період 24.02.2022-15.05.2022 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу його участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у м. Маріуполь за період 24.02.2022-15.05.2022, з урахуванням проведених виплат.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за 2022 рік грошової допомоги для оздоровлення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2022 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб».
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 року по 19.05.2023 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 за період з 01.01.2023 року по 19.05.2023 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, з урахуванням виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за 2024 рік грошової допомоги для оздоровлення та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2024 рік.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не зарахування періоду з 09.03.2024 по 09.10.2025 до вислуги років ОСОБА_1 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 період з 09.03.2024 по 09.10.2025 до вислуги років.
Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 09.03.2024 по 09.10.2025 грошового забезпечення з урахуванням усіх його складових та індексації та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 09.03.2024 по 09.10.2025 грошове забезпечення з урахуванням усіх його складових та індексації.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 18.06.2025 року по 09.10.2025 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 18.06.2025 по 09.10.2025 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за 55 календарних днів невикористаної відпустки за період з 09.03.2024 по 09.10.2025 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 09.03.2024 по 09.10.2025 компенсацію за 55 календарних днів невикористаної відпустки.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за 2025 рік грошової допомоги для оздоровлення та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2025 рік, виходячи з грошового забезпечення, визначеного з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби за 24 повні календарні місяці виходячи з грошового забезпечення, визначеного без урахування розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби за повні 43 календарні місяці, виходячи з грошового забезпечення, визначеного з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, з урахуванням проведених виплат.
Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.293, 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Н.А. Кузьменко