ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/4890/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді – Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області про зобов`язання Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_2 , як боржника у виконавчому провадженні № 54912037, з виконання Кременчуцького районного суду Полтавської від 16 листопада 2012 року у справі №1614/2846/12.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Кременчуцького районного суду Полтавської від 16 листопада 2012 р. по справі №1614/2846/12 ОСОБА_2 визнано винним за ч.3 ст.130 КУпАП та призначити йому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років з оплатним вилученням транспортного засобу. Відповідно до вказаної вище постанови, транспортним засобом являвся автомобіль ИЖ-412, державний № НОМЕР_1 . На примусовому виконанні у Кременчуцькому відділі державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з 13.10.2017 перебувало виконавче провадження № 54912037 з примусового виконання постанови № 1614/2846/12, виданої 16.11.2012 Кременчуцьким районним судом Полтавської області, про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності у вигляді, позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років з оплатним вилученням транспортного засобу. Постановою державного виконавця від 27.08.2020 вищевказане виконавче провадження № 54912037 завершено відповідно до вимог пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з інформацією, наданою у листі від 11.06.2025р. Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області - вищевказаний виконавчий документ повторно на примусове виконання не надходив. 
Представник позивача вказував, що автомобіль ИЖ-412, державний № НОМЕР_1 , яким Позивач керував 27.10.2012 р., ніколи йому не належав, тому Позивач не мав жодного впливу на виконання постанови суду щодо його вилучення. З матеріалів справи вбачається, що виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця, а виконавче провадження закінчено в 2020 році. Отже, стягувач мав право повторно пред`явити спірний виконавчий документ до примусового виконання протягом трьох місяців з дня повернення. Однак, повторно виконавчий документ стягувачем до виконання у визначений Законом № 1404-VIII строк пред`явлено не було, що підтверджується листами Відповідача. Таким чином, стягувачем пропущений встановлений Законом строк пред`явлення спірного виконавчого документу до виконання. Проте, протягом цього часу відомості щодо позивача містяться в Єдиному реєстрі боржників. Таким чином, наявність інформації щодо позивача в Єдиному реєстрі боржників за відсутності положень законодавства про можливість його виключення у зв`язку із поверненням виконавчого листа без виконання та не пред`явлення стягувачем протягом встановленого строку повторно виконавчий лист до примусового виконання, не є пропорційним заявленій в законодавстві легітимній меті, тому відомості щодо позивача мають бути виключені з Єдиного реєстру боржників. Водночас, на думку представника позивача, збереження запису про позивача в Єдиному реєстрі боржників реально обмежує його права та інтереси, зокрема, на розпорядження своїм майном та суперечить засадам виконавчого провадження, визначеним ст. 2 Закону № 1404-VIII. Зокрема Позивач обмежений в праві прийняти спадщину. В той же час, автомобіль ИЖ-412, державний № НОМЕР_1 , яким Позивач керував 27.10.2012 р., ніколи йому не належав, Позивач в останнє бачив цей автомобіль в 2012 році коли його забрав власник і відповідно Позивач не може вплинути на його вилучення.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що позивачем не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що виконавчий документ виконано ним у самостійному порядку, поза межами виконавчого провадження, або про те, що стягувач чи його правонаступник не мають до нього майнових претензій по даному виконавчому документу. На час винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.08.2020 та на даний час відсутні підстави, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» (у всіх редакціях закону) для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. Позивачу було правомірно відмовлено Кременчуцьким відділом державної виконавчої служби у Кременчуцькому районні Полтавської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.
Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 15.12.2011 серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 присвоєно прізвище ОСОБА_3 .
Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської від 16 листопада 2012 р. по справі №1614/2846/12 ОСОБА_2 визнано винним за ч.3 ст.130 КУпАП та призначити йому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років з оплатним вилученням транспортного засобу, а саме транспортного засобу автомобіль ИЖ-412, державний № НОМЕР_1 .
13.10.2017 Кременчуцьким ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 37046691.
27.08.2020 виконавче провадження завершено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що транспортний засіб боржника розшук якого здійснювався поліцією, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку, та встановлено стягувачу строк для повторного пред`явлення – до 26.11.2020.
Вищевказаний виконавчий документ повторно на примусове виконання до відділу не надходив.
Як вбачається з відзиву на позовну заяву, у зв`язку із закінченням трирічного строку зберігання виконавчих проваджень, передбаченого пунктом 9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 (який діяв під час прийняття відповідного рішення) виконавче провадження № 37046691 знищене.
Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом від 17.07.2025 повідомило позивачу, що вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру визначено п.23 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5. Рекомендовано, з метою вирішення питання щодо виключення відомостей відносно ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, внесених у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження №54912037, звернутися до суду.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей стосовно боржника ОСОБА_2 , які були внесені у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження №54912037, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIІІ «Про виконавче провадження» (далі– Закон України № 1404-VIІІ).
Статтею 1 Закону України № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Частиною першою статті 5 Закону України № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною першою статті 9 Закону України № 1404-VIII передбачено, що Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному вебсайті Міністерства юстиції України.
Згідно з частиною п`ятою статті 9 Закону України № 1404-VIII відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частини шостої статті 9 Закону України № 1404-VIII Єдиний реєстр боржників містить такі відомості:
1) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи;
2) найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ;
3) найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця;
4) номер виконавчого провадження;
5) категорія стягнення (аліменти, штраф тощо).
Частиною сьомою статті 9 Закону України № 1404-VIII передбачено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1 , 3 , 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
Згідно частини 1 статті 37 Закону України № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:
1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;
2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;
3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;
4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;
5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);
6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;
7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;
8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;
9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;
10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»;
11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.
Відповідно до частини 5 статті 37 Закону України № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Частинами 5 і 6 статті 5 Закону України № 1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
Аналогічні норми передбачені і Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5 (далі - Положення № 2432/5), відповідно до п. 2 розділу І якого, єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Згідно з п.6, 7 розділу Х Положення № 2432/5 система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»; про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів; про скасування заходів примусового виконання згідно з частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження». У разі скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників. У разі відновлення виконавчого провадження відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників.
З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, зокрема, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 Закону України № 1404-VIII. В інших випадках повернення виконавчого документа нормативно мотивованих підстав для безумовного виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників законодавством не передбачено.
Звертаючись до суду, представник позивача зазначає, що відомості про позивача як боржника мали бути видалені з вказаного Реєстру як неактуальні: у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу, а також внаслідок закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Судом встановлено, що постановою Кременчуцького районного суду Полтавської від 16 листопада 2012 р. по справі №1614/2846/12 ОСОБА_2 визнано винним за ч.3 ст.130 КУпАП та призначити йому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років з оплатним вилученням транспортного засобу, а саме транспортного засобу автомобіль ИЖ-412, державний № НОМЕР_1 .
13.10.2017 Кременчуцьким ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54912037.
27.08.2020 виконавче провадження завершено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що транспортний засіб боржника розшук якого здійснювався поліцією, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку, та встановлено стягувачу строк для повторного пред`явлення – до 26.11.2020.
Суд зазначає, що частиною 7 статті 9 Закону України № 1404-VIII передбачено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з (1) винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, (2) повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1 [стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа], 3 [стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення], 11 [запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру] частини першої статті 37 цього Закону або (3) постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
Згідно з постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.08.2020 у ВП № 37046691, виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України № 1404-VIII.
Суд зазначає, що Закон України № 1404-VIII містить вичерпний перелік підстав, що дозволяють виключити відповідні відомості з реєстру і випадок позивача - повернення виконавчого документа стягувачу через те, що транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку, до цих підстав не відноситься.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.11.2022 у справі № 910/4404/17 також зауважено, що Законом України № 1404-VIII установлений вичерпний перелік підстав, за наявності яких відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників. Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають. Такий механізм запроваджено законодавцем з метою захисту прав стягувачів, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.04.2025 по справі № 580/12260/23 також вказав, що: імперативні приписи частини 7 статті 9 Закону України № 1404-VIII установлюють, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників у випадку винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу виключно на підставі пунктів 1, 3, 11 частини 1 статті 37 Закону України № 1404-VІІІ.
З аналізу положень пункту 7 частини 1 та частини 5 статті 37 Закону України № 1404-VІІІ випливає, що повернення виконавчого документа стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову.
Суд наголошує, що у випадку повернення виконавчого документа з указаних підстав стягувач не позбавлений права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням виконавчого документу протягом встановлених законом строків, а у випадку пропуску цього строку - звернутися до суду з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Окрім того, згідно Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його дію не припинено.
Відповідно до підпункту 4 пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Положення пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» стосуються також строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання врегульовані саме Законом України № 1404-VIII, як спеціальним нормативно-правовим актом, в даному випадку застосовується норма, якою на період дії воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 260/2595/22.
Відтак, на момент повернення виконавчих документів, так і на час вирішення цієї справи, відсутні підстави стверджувати, що позивач не має статусу боржника.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що відповідач не вчинив протиправної бездіяльності, оскільки повернення виконавчого листа відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України № 1404-VІІІ не є підставою для виключення боржника з Єдиного реєстру боржників.
Щодо посилань представника позивача в позовній заяві стосовно того, що позивач не має нести відповідальність та негативні наслідки у вигляді перебування у Єдиному реєстрі боржників лише у зв`язку з тим, що державними органами у встановленому порядку не виконано постанову суду, а також те, що позивач не є власником транспортного засобу автомобіля ИЖ-412, державний № НОМЕР_1 , тобто не має ніякого відношення до вказаного майна, суд зазначає наступне.
Так, обґрунтовуючи свої вимоги в позовній заяві представник позивача фактично зазначає про те, що позивач не є боржником у виконавчому провадженні № 54912037, а тому не підлягає перебуванню в Єдиному реєстрі боржників.
За приписали частини 2 статті 15 Закону України № 1404-VІІІ боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
У відповідності до положень частини 5 статті 9 Закону України № 1404-VІІІ відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
Отже, боржником є фізична особа, на яку покладено обов`язок щодо виконання рішення, тоді як відомості про останнього до Єдиного реєстру боржників вносяться одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
В обґрунтування своєї позиції представник позивача зазначає, що не є власником транспортного засобу автомобіля ИЖ-412, державний № НОМЕР_1 , а тому вважає, що постанова суду є повністю виконаною.
В той же час, як встановлено з матеріалів справи, постановою начальника відділу Кременчуцького районного ВДВС від 13.10.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54912037, де визначено боржником саме ОСОБА_2 .
Відтак, суд зазначає, що саме у зв`язку з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про позивача були внесені до Єдиного реєстру боржників.
Суд зазначає, що постанова Кременчуцького районного суду від 16.11.2021 по справі №1614/2846/12, якою ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП з призначенням йому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років з оплатним вилученням транспортного засобу набрала законної сили : 26.11.2012.
Постанова начальника відділу Кременчуцького районного ВДВС від 13.10.2017 про відкриття виконавчого провадження ВП № 54912037 позивачем не оскаржувалась. 
Суд зазначає, що факт тривалого невиконання постанови Кременчуцького районного суду від 16.11.2021 по справі №1614/2846/12, в розумінні частини 7 статті 9 Закону України № 1404-VIII не може бути підставою для виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників про боржника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 54912037.
Крім того, якщо позивач вважає, що виконання рішення суду про конфіскацію майна не залежить від нього, а є виключною компетенцією відповідача, а відповідач припустився протиправної бездіяльності не виконуючи таке рішення суду, внаслідок чого відомості про позивача наявні в Єдиному реєстрі боржників, він вправі оскаржити таку бездіяльність до суду з урахуванням характеру спірних правовідносин, оскільки при наявності невиконаного зобов`язання у виді конфіскації майна, в якому боржником виступає саме позивач, виключення відомостей про нього з Єдиного реєстру боржників, суперечитиме меті ведення цього реєстру.
Відтак, на момент повернення виконавчих документів, так і на час вирішення цієї справи, відсутні підстави стверджувати, що позивач не має статусу боржника.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Беручи до уваги те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а відповідачем витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, не понесено, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Сумського міжрегіонального відділу державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул.Університетська, б.37, м.Кременчук, Полтавська область, код ЄДРПОУ 34987578) про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н.Ю. Алєксєєва