ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 травня 2026 року справа №200/2522/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Пивовар І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 р. у справі № 200/2522/25 (головуючий І інстанції Крилова М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач, ГУПФУ) в якій просила: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження з 21.03.2024 розміру її пенсії максимальним розміром;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 21.03.2024 нарахування і виплату їй пенсії без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року адміністративний позов задоволено, а саме суд:
Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, призначену за нормами статті 54 Закону України № 796-XII “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, без обмеження її максимального розміру, з 21 березня 2024 року.
Зобов`язав Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: Донецька область, м. Слов`янськ, пр-т. Соборний, б. 8; код ЄДРПОУ: 13486010) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) пенсію, призначену за нормами статті 54 Закону України № 796-XII “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, без обмеження її максимального розміру, з 21 березня 2024 року, з урахуванням проведених раніше виплат.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року набрало законної сили 08 жовтня 2025 року.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року задоволено заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати у місячний (один місяць) строк звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року по справі № 200/2522/25.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного від 28.05.2025 у справі № 200/2522/25, звільнено керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області від сплати штрафу, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецької області протягом трьох місяців з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2025 у справі № 200/2522/25 в повному обсязі.
03 березня 2026 року до суду, через підсистему ЄСІТС “Електронний суд”, від позивача надійшла заява про зміну способу і порядку виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2025 у справі № 200/2522/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача заборгованість з пенсійних виплат за період з 21.03.2024 по 31.12.2024 в сумі 312 319,15 грн з одночасною виплатою компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 року задоволено частково заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду у справі № 200/2522/25.
Змінено спосіб виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2025 у справі № 200/2522/25, що ухвалено в даній справі, в частині зобов`язання Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, призначену за нормами статті 54 Закону України № 796-XII “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, без обмеження її максимального розміру, з 21 березня 2024 року, з урахуванням проведених раніше виплат, на наступний:
“Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області адреса: Донецька область, м. Слов`янськ, пр-т. Соборний, б. 8; код ЄДРПОУ: 13486010) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) заборгованість по пенсії за період з 21.03.2024 по 30.11.2025 у сумі 432 921,52 (чотириста тридцять дві тисячі дев`ятсот двадцять одна) гривня 52 коп.”.
Позивач, частково не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права і просить ухвалити нову постанову, якою змінити спосіб виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2025 у справі № 200/2522/25, в частині зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати та виплатити пенсію, призначену за нормами статті 54 Закону України № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», без обмеження її максимального розміру, з 21 березня 2024 року, з урахуванням проведених раніше виплат, на наступний: «Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області адреса: Донецька область, м. Слов`янськ, пр-т. Соборний, б. 8; код ЄДРПОУ: 13486010) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) заборгованість по пенсії за період з 21.03.2024 по 31.12.2024 у сумі в сумі 312 319,15 грн. (триста дванадцять тисяч триста дев`ятнадцять гривень 15 коп.). В частині інших періодів спосіб та порядок виконання залишити без змін.
В скарзі зазначає, зокрема, що позивач звернулась із заява про зміну способу і порядку виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2025 у справі № 200/2522/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заборгованості з пенсійних виплат за період з 21.03.2024 по 31.12.2024 в сумі 312 319,15 грн. з одночасною виплатою компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Період з 21.03.2024 по 31.12.2024, обґрунтовувано тим, що розмір заборгованості з 01.01.2025 по 31.12.2025 оспорюється, оскільки він розрахований, протиправно із застосуванням вимог Постанови КМУ №1 від 03.01.2025.
Суд вийшов за межі вимог, оскільки змінив спосіб виконання і по періоду 2025 року, який позивач не просила змінювати. Це суперечить вимогам ст. 9 КАС України (кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом). Тобто заяву розглянуто не на засадах диспозитивності.
Суд може вийти за межі вимог лише якщо це необхідно для повного захисту прав, але не може виходити за межі, якщо це шкодить інтересам стягувача.
Скаржник зазначає, що нею оскаржується нарахування за 2025 рік в межах справи № 200/929/26.
Зазначену суму розрахунками самого Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які надавались суду при звіті за період з 21.03.2024 по 31.12.2024, це 312 319,15 грн. = 11846,59 + 33385,84 + 33385,84 + 33385,84 + 33385,84 + 33385,84 + 33385,84 + 33385,84 + 33385,84 + 33385,84.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року, зокрема, зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: Донецька область, м. Слов`янськ, пр-т. Соборний, б. 8; код ЄДРПОУ: 13486010) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) пенсію, призначену за нормами статті 54 Закону України № 796-XII “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, без обмеження її максимального розміру, з 21 березня 2024 року, з урахуванням проведених раніше виплат.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року набрало законної сили 08 жовтня 2025 року.
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28.05.2025 у справі № 200/2522/25 позивачу нараховано заборгованість у розмірі 432 921,52 грн, що утворилась у результаті перерахунку пенсії за період з 21.03.2024 по 30.11.2025 (місяць проведення перерахунку).
Зазначена сума заборгованості станом на час розгляду заяви не виплачена у зв`язку з відсутністю відповідного бюджетного фінансування органу Пенсійного фонду України.
Відповідач у запереченнях на заяву позивача зазначає, що у грудні 2025 року та лютому 2026 року позивачу здійснено часткову виплату заборгованості в межах виділених бюджетних призначень у сумі 7 648,77 грн та 1 103,00 грн відповідно. Однак жодних належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення таких виплат до суду не надано.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.
Згідно із ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.
19.12.2024 набув чинності Закон України від 21.11.2024 №4094-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень", пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого передбачено, що справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
За приписами частин 1 та 2 статті 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Згідно частини 1-3, 5-6 статті 382-1 КАС України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.
Ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає.
Ухвала суду про задоволення заяви та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 382-3 цього Кодексу.
За приписами частин 1 та 2 статті 382-2 КАС України, суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
За частиною 1-3, 9 статті 382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини 5 статті 382-1 цього Кодексу.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 378 цього Кодексу.
Так, з 19.12.2024 положення частини 1 статті 378 КАС України встановлюють, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 378 КАС України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Отже, з 19.12.2024 статтю 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. №3-рп/2003).
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
На виконання зазначеного рішення суду Головним управлінням здійснено розрахунок та нарахування відповідної виплати (пенсії, страхових виплат, грошового забезпечення тощо), що підлягає виплаті позивачу, а також повідомлено про необхідність виділення нарахованої суми коштів для виконання судового рішення.
Отже, станом на час вирішення питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення, як в суді першої, так і апеляційної інстанції рішення суду, не виконано відповідачем в повному обсязі, нарахована заборгованість позивачеві не виплачена.
Колегія суддів звертає увагу, що з 19.12.2024 положення ст. 378 КАС України чітко визначають, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про необхідність змінити порядок і спосіб виконання судового рішення у даній справі на стягнення з такого суб`єкта владних повноважень належних позивачу виплат.
Разом з цим, звертаючись з заявою позивач просив змінити спосіб виконання рішення суду у справі № 200/2522/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на мою користь заборгованість з пенсійних виплат за період з 21.03.2024 по 31.12.2024 в сумі 312 319,15 грн з одночасною виплатою компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Проте, судом першої інстанції ухвалою від 16 березня 2026 року з врахуванням відомостей, щодо виконання рішення суду в частині нарахування відповідачем заборгованості, змінено спосіб виконання рішення суду у справі № 200/2522/25, що ухвалено в даній справі, в частині зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, призначену за нормами статті 54 Закону України № 796-XII “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, без обмеження її максимального розміру, з 21 березня 2024 року, з урахуванням проведених раніше виплат, на наступний:
“Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області адреса: Донецька область, м. Слов`янськ, пр-т. Соборний, б. 8; код ЄДРПОУ: 13486010) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) заборгованість по пенсії за період з 21.03.2024 по 30.11.2025 у сумі 432 921,52 (чотириста тридцять дві тисячі дев`ятсот двадцять одна) гривня 52 коп.”.
Отже, зазначене свідчить, що судом включено період (з 01.01.2025 по 30.11.2025) який не було заявлено позивачем у заяві про зміну способу виконання рішення суду.
З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що період з 21.03.2024 по 31.12.2024, за який позивача просив змінити спосіб виконання рішення суду обґрунтовувано тим, що розмір заборгованості з 01.01.2025 по 31.12.2025 оспорюється в судовому порядку, оскільки відповідачем він розрахований, протиправно із застосуванням вимог Постанови КМУ №1 від 03.01.2025.
Так дійсно , позивачем у судовому порядку, оскаржується нарахування за 2025 рік в межах справи № 200/929/26.
Колегія суддів зазначає, що зміна способу виконання рішення суду у справі № 200/2522/25 за період 2025 року не виключає обов`язку відповідача у разі розгляду та задоволення позову в межах справи № 200/929/26, нарахувати та виплатити недораховану суму пенсії у визначений законом спосіб. 
Отже, зміна способу виконання рішення суду у справі № 200/2522/25 у такій спосіб не порушить права позивача.
Крім того як вбачається з позову, позивач не визначила кінцевий період в який на її думку відбулись протиправні дії відповідача щодо нарахування та виплати недорахованої суми її пенсії, тому в даному випадку суд при прийнятті рішення не виходив за межі позовних вимог.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 р. у справі № 200/2522/25 - залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2026 р. у справі № 200/2522/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений та підписаний 28 травня 2026 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді: А.А. Блохін

І.В. Пивовар