СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2026 року Справа № 480/538/26
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/538/26 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Сумської міської ради від 05 листопада 2025 року № 81708388 про відмову в проведенні реєстраційних дій;
- зобов`язати виконавчий комітет Сумської міської ради в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Сумської міської ради здійснити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 41,30 кв.м., шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відмова в проведенні реєстраційних дій з підстав того, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, є незаконною.
Ухвалою суду від 03.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідачем було подано відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що на запит державного реєстратора від Луганської обласної державної адміністрації було отримано лист про те, що Комунальне підприємство "Алчевське бюро технічної інвентаризації" не відновило своєї діяльності на підконтрольній органам державної влади України території, архівні матеріали залишились на тимчасово окупованій території. Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 з 07.04.2014 населенні пункти Алчевської міської територіальної громади Луганської області є тимчасово окупованими. Тому підтвердити запитувану інформацію щодо зареєстрованих прав неможливо.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 , є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 41,30 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу квартири нотаріального посвідченого 03.02.1999 за реєстраційним № 160.
10.10.2025 позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Сумської міської ради з заявою щодо проведення реєстраційних дій на вказане нерухоме майно. 
До заяви були додані всі необхідні документи, на підставі яких відповідно до статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-ІV, проводиться державна реєстрація права власності, а саме: оригінал договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 41,30 кв.м. нотаріально посвідчений 03.02.1999 за реєстраційним № 160, який містить реєстраційний запис комунального підприємства "Алчевське бюро технічної інвентаризації" про реєстрацію права власності на паперовому носії інформації за позивачем, також був наданий оригінал технічного паспорту на зазначену квартиру, виданий комунальним підприємством "Алчевське бюро технічної інвентаризації" від 19.01.1999.
Державним реєстратором було прийнято рішення щодо залишення заяви без руху, оскільки згідно поданих документів право власності набуто до 01.01.2013 та направлено запит до відповідних державних органів, що проводили державну реєстрацію для підтвердження зареєстрованого за заявником права власності на об`єкт нерухомого майна, щодо якого подано заяву. 
На запит державного реєстратора від Луганської обласної державної адміністрації було отримано лист № 4/01.01-2-5505 про те, що комунальне підприємство "Алчевське бюро технічної інвентаризації" не відновило своєї діяльності на підконтрольній органам державної влади України території, архівні матеріали залишились на тимчасово окупованій території. Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 з 07.04.2014 населені пункти Алчевської міської територіальної громади Луганської області є тимчасово окупованими.
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Сумської міської ради від 05 листопада 2025 року № 81708388 позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій. Підставою для відмови в проведені реєстраційних дій в оскаржуваному рішенні зазначено, що не можливо виконати законодавчу вимогу, а саме: перевірити факт реєстрації речових прав до 2013 року за заявником, а отже подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 3 ст.5 цього Закону визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.
Крім того, за фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України.
Набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території. У разі неможливості здійснення державним реєстратором повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на тимчасово окупованій території орган державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України (частини 4,5 статті 11 № 1207-VII).
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України № 1952-IV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (ч .4 ст. 3 Закону № 1952-IV).
За правилом абз. 4 ч. 5 ст. 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 6 Закону № 1952-IV визначено, що суб`єктами державної реєстрації прав є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) які набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.
Частиною 3 ст. 10 Закону № 1952-IV врегульовано, що державний реєстратор: 1)встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Пунктом 1 ст. 20 Закону № 1952-IV визначено, що заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).
Отже, система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до Закону, запроваджена в Україні з 01.01.2013. До цього часу державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, проводилася реєстраторами БТІ в Реєстрі права власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ. При цьому Закон не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах або на паперових носіях.
Тобто до 2013 року державна реєстрація таких об`єктів нерухомого майна вже проводилася, але реєстр був паперовий і зберігався в архіві відповідного БТІ.
Після 2013 року при проведенні будь-яких операцій з такою нерухомістю потрібно, щоб записи про право власності були спочатку перенесені в Реєстр, який існує в електронному вигляді.
При цьому, державний реєстратор при перенесенні даних в Реєстр має перевірити факт державної реєстрації права власності за наданими документами тим чи іншим органом БТІ.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації.
Частиною другою статті 24 цього ж Закону передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.
Суд встановив, що відповідач спірним рішенням відмовив у проведенні реєстраційних дій у зв`язку із неможливістю підтвердження запитуваної інформації щодо зареєстрованих прав, права власності на яке зареєстроване до 01 січня 2013 року, щодо квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 41,30 кв.м.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалам справи, ОСОБА_1 , є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 41,30 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу квартири нотаріального посвідченого 03.02.1999 за реєстраційним № 160.
10.10.2025 позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Сумської міської ради з заявою щодо проведення реєстраційних дій на вказане нерухоме майно. До заяви були додані всі необхідні документи, на підставі яких відповідно до статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-ІV, проводиться державна реєстрація права власності, а саме: оригінал договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 41,30 кв.м. нотаріально посвідчений 03.02.1999 за реєстраційним № 160, який містить реєстраційний запис комунального підприємства "Алчевське бюро технічної інвентаризації" про реєстрацію права власності на паперовому носії інформації за позивачем, також був наданий оригінал технічного паспорту на зазначену квартиру, виданий комунальним підприємством "Алчевське бюро технічної інвентаризації" від 19.01.1999.
Відтак, посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що подані документи не дають змоги перевірити факт реєстрації речових прав до 2013 року за заявником, не відповідають дійсності та обставинам справи.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Сумської міської ради від 05 листопада 2025 року № 81708388 про відмову ОСОБА_1 в проведенні реєстраційних дій.
Зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Сумської міської ради здійснити державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 41,30 кв.м., шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал