Справа №461/2537/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Стрельбицького В.В.,
за участю секретаря судового засідання Чорнія Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом 
Акціонерного товариства «Ідея Банк», 
в особі представника Заставної Ольги Василівни
(79008, м. Львів, вул. Валова,11, ЄДРПОУ: 19390819) 
до 
ОСОБА_1 
( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) 
про стягнення боргу за кредитним договором, 

встановив:

I. Позиції сторін та учасників справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 71423 грн 74 коп. та суму понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 2662 грн 40 коп.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.08.2023 після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 1735141 про використання електронного підпису клієнта та акцепт публічної оферти AT «Ідея Банк» про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку. Даний договір було підписано клієнтом ЦВП, шляхом відтворення власноручного підпису на екрані електронного сенсорного пристрою (смартфону) через мобільний додаток O.Bank 2.0. у відповідності до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та «Про електронну комерцію». Банком підписано Договір шляхом накладення КЕП уповноваженого представника банку, що також узгоджується з Положенням про використання електронного підпису та електронної печатки, затвердженим постановою Національного банку України.
26.11.2024 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №M35.34606.011420727. Означений договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (OTP-пароль), який був надісланий на номер мобільного телефону (фінансовий номер) відповідача. Власне волевиявлення на укладення кредитного договору відповідач висловив шляхом його підписання електронним підписом, а саме відповідачем було введено на інтерфейсі власного мобільного пристрою з фінансового номеру в мобільному додатку O.Bank 2.0 СМС-повідомлення (OTP-пароль, отриманий від Банку - з альфа імені «IdeaBank»), що узгоджується з п.1.4.1. Договору № 1735141.
Згідно кредитного договору №M35.34606.011420727 відповідач отримала кредит у розмірі 47243 грн 00 коп., зі сплатою 81% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно наведеного кредитного договору, що підтверджується копіями доказів видачі кредиту, однак відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 10.06.2025. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 09.02.2026 становить 71423 грн 74 коп. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатила заборгованість за кредитним договором, у тому числі проценти за кредитним договором, позивач просить заявлені вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 13.04.2026 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
12.05.2026 року, шляхом формування документів в системі «Електронний суд», представником відповідача ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання заперечую проти задоволення позовних вимоги, зокрема вказує на те, що оскільки до позовної заяви не долучено оригінал електронного цифрового підпису (ідентифікатору), а відповідач ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, то такий доказ не повинен братися судом до уваги. Крім цього, зазначає що розмір процентів, комісії, пені, які просить стягнути позивач не є співмірним тілу кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації за користування коштами. 
19.05.2026, шляхом формування документів в системі «Електронний суд», представником позивача Заставною О.В., подано відповідь на відзив, відповідно до якого остання вказує на те, що між сторонами, у тому числі письмово, згідно приписів ст. 207 ЦК України, було досягнуто згоди за істотними умовами кредитного договору. Кредитний договір було підписано без будь-яких застережень, тому такий правочин, згідно з вимогами статті 204 Цивільного кодексу України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 Цивільного кодексу України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Окрім цього, позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до п. 2 Кредитного договору, нанесенням електронного підпису під цим договором, позичальник підтвердив попереднє ознайомлення з умовами цього договору та підтвердив, що вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. 
Вказує, що незгода позичальника з умовами кредитного договору після його укладення не є підставою для визнання такого договору недійсним. Нарахування процентів здійснювалося АТ «Ідея Банк» на підставі Кредитного договору № M35.34606.011420727 від 26.11.2024, відповідно до п. 1.3 якого процентна ставка за користування кредитом становить 81% річних, що не перевищує розмір денної процентної ставки, встановленої Законом України «Про споживче кредитування».
У позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи за її відсутності, згідно якої вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача подала до суду заяву про слухання справи за відсутності відповідача та її представника, згідно якої просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач неодноразово не з`являвся у судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 15.08.2023 після проведення ідентифікації та верифікації клієнта, відповідно до вимог законодавства України. між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 1735141 про використання електронного підпису клієнта та акцепт публічної оферти AT «Ідея Банк» про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку. Даний договір було підписано клієнтом ЦВП, шляхом відтворення власноручного підпису на екрані електронного сенсорного пристрою (смартфону) через мобільний додаток O.Bank 2.0. у відповідності до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та «Про електронну комерцію». Банком підписано Договір шляхом накладення КЕП уповноваженого представника банку, що також узгоджується з Положенням про використання електронного підпису та електронної печатки, затвердженим постановою Національного банку України.
26.11.2024 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було кредитний договір №M35.34606.011420727. Означений договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (OTP-пароль), який був надісланий на номер мобільного телефону (фінансовий номер) відповідача. Власне волевиявлення на укладення кредитного договору відповідач висловив шляхом його підписання електронним підписом, а саме відповідачем було введено на інтерфейсі власного мобільного пристрою з фінансового номеру в мобільному додатку O.Bank 2.0 СМС-повідомлення (OTP-пароль, отриманий від Банку - з альфа імені «IdeaBank»), що узгоджується з п.1.4.1. Договору № 1735141.
Згідно даного кредитного договору, відповідач отримала кредит у розмірі 47243 грн 00 коп., зі сплатою 81% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Строк кредиту 24 місяці (п. 1.2-1.4 Договору кредиту №M35.34606.011420727 від 26.11.2024).
Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно кредитного договору, що підтверджується відповідним платіжною інструкцією. Однак, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін, не сплатила нараховані відсотки.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 3 Законом України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). 
Відповідно до п. 1.3. договору-заявки № 1735141 від 15.08.2023, відповідач надала свою згоду на подальше підписання договорів щодо отримання банківських послуг у вигляді електронного документа, може здійснюватися шляхом використання ЕП Клієнтом та Кваліфікованого електронного підпису Банком.
Крім того, згаданим пунктом договору-заявки № 1735141 від 15.08.2023 сторони погодили, що наданням клієнтом до Банку ОТР-паролю та підтвердженням Банком його достовірності, сторони визнають укладені правочини у вигляді електронного документа , а також погоджуються, що ризик збитків, що можуть бути заподіяні підписувачам і третім особам несе сторона, з вини якої такі збитки виникли. 
Накладення ЕП здійснюється шляхом підтвердження Банком достовірності ОТР- паролю, що був повідомлений Банку клієнтом після його автентифікації договору-заявки № 1735141 від 15.08.2023) 
Згідно п. 1.4. договору-заявки № 1735141 від 15.08.2023, відповідач надала згоду на використання власного номеру телефону, зазначеного в цьому Договорі-Заяві як Фінансового номеру телефону для отримання SMS-повідомлень, що містять ОТР-пароль, з метою подальшого підписання ЕП договорів про отримання банківських послуг у вигляді електронного документа та підтверджує , що номер телефону, що зазначений нижче, належить виключно йому, а відтак накладений ЕП однозначно пов`язаний з клієнтом і не пов`язаний з жодною іншою особою та прирівнюється до власноручного підпису і створює для клієнта юридичні наслідки. 
Протоколом №M35.34606.011420727 від 26.11.2024 підписання Кредитного договору (протокол підписання Договору на продукт) зафіксовано етапи підписання Кредитного договору дистанційно. 
Протоколом №M35.34606.011420727 від 26.11.2024 фіксації дій клієнта при оформленні кредиту в програмному комплексі «Система дистанційного обслуговування в O.Bank 2.0» зафіксовано дії ОСОБА_1 при оформленні кредиту.
Згідно витягу з Реєстру СМС-повідомлень текст СМС повідомлення з ОТП-паролем (kod: НОМЕР_6) був надісланий відповідачу на її фінансовий номер телефону: НОМЕР_2 для підписання паспорту споживчого кредиту та СМС повідомлення з ОТП-паролем (kod: НОМЕР_5) для підписання кредитного договору.
Згідно реквізитів кредитного договору №M35.34606.011420727 від 26.11.2024 такий підписаний ОСОБА_1 OTP-паролем НОМЕР_5, в свою чергу паспорт споживчого кредиту був підписаний OTP-паролем НОМЕР_6.
Відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відтак, судом встановлено, що на підставі договору-заявки № 1735141 від 15.08.2023 відповідач надав згоду на використання власного номера телефону для отримання SMS-повідомлень, які містять OTP-пароль, з метою подальшого підписання електронним підписом договорів про надання банківських послуг у формі електронного документа.
Таким чином, кредитний договір № M35.34606.011420727 від 26.11.2024 є належним чином укладеним між сторонами в електронній формі відповідно до вимог законодавства України. У зв`язку з цим суд критично оцінює доводи відповідача щодо відсутності оригіналу електронного підпису (ідентифікатора), оскільки такі твердження є безпідставними та неспроможними.
Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 13.01.2026 на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги, позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в 30-денний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір.
Із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, встановлено, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 09.02.2026 утворилась заборгованість у розмірі 71423 грн 74 коп., яка складається із: простроченого боргу у розмірі 44009 грн 12 коп; прострочених процентів - 27414 грн 62 коп.
Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_3 та довідкою - розрахунком заборгованості станом на 09.02.2026.
Слід відзначити, що на заперечення проти розміру нарахованої заборгованості, контррозрахунку представником відповідача суду не надано.
Таким чином, наведені вище обставини справи, а також зазначені положення законодавства свідчать про необґрунтованість доводів сторони відповідача наведених у відзиві, а тому відхиляються судом. Більше того, представник відповідача у відзиві зазначає, що розмір процентів, комісії, пені, які просить стягнути позивач не є співмірним тілу кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальнику, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації за користування коштами. Водночас, позивач не заявляє вимог щодо стягнення комісії та пені з відповідача.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористалась кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконала не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Таким чином, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач порушила умови договору і з останнього на користь АТ «Ідея Банк» слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі.
Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в повному розмірі, що становить 2662 грн 40 коп.
Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року, справа №1519/2-5034/11, провадження № 61-175сво21). 
Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України,

ухвалив:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість у розмірі 71423 (сімдесят одну тисячу чотириста двадцять три) гривні 74 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судові витрати пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:
позивач - Акціонерне товариство «Ідея Банк»
(79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ЄДРПОУ: 19390819); 
представник позивача - Заставна Ольга Василівна
(79008, м. Львів, вул. Валова, 11);
відповідач - ОСОБА_1 
( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 )
представник відповідача - ОСОБА_2 
( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 )

Повний текст рішення складено 17.06.2026 року.

Головуючий суддя  В.В. Стрельбицький