Справа №585/1568/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Машина І. М.	
Номер провадження 33/816/1249/26 	Суддя-доповідач Янголь Є. В. 	
Категорія  173-2 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Янголь Є.В.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП,
в с т а н о в и в:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2026 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 665,60 грн за те, що він 05.04.2026 року о 12 год 00 хв, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 вчинив акт домашнього насильства відносно своєї цивільної дружини – ОСОБА_2 , а саме лаявся грубою нецензурною лайкою в її бік, чим завдав психічної шкоди здоров`ю та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2026 року – скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що жоден із наявних у справі доказів не є самостійним, належним та достатнім доказом його вини, а їх сукупність не підтверджує обов`язкові елементи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Завдання потерпілій психологічної шкоди не підтверджується жодними медичними документами та висновками психолога, тобто, в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні дані про психоемоційні наслідки. Відсутні навіть конкретизовані пояснення щодо характеру такої шкоди. Суд першої інстанції не забезпечив належної перевірки доказів щодо їх достовірності, поклавши таким чином в основу оскаржуваної постанови неперевірені письмові пояснення, що суперечить принципу безпосередності дослідження доказів.
Вважає, що його дії були безпідставно кваліфіковані як домашнє насильство. Вказує, що це був разовий конфлікт, мав ситуативний характер, який виник спонтанно під час відвідування дитини, у зв`язку з особистими відносинами сторін, так як між сторонами існує конфлікт з приводу участі у вихованні дитини, що і стало причиною сварки та не супроводжувався наслідками для психологічного здоров`я. Судом не було відмежовано побутовий конфлікт від домашнього насильства, не встановлено системності чи наслідків, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку про наявність складу правопорушення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив здійснювати розгляд без його участі.
Від потерпілої ОСОБА_2 до початку апеляційного розгляду надійшла заява, в якій вона просить здійснити розгляд апеляційної скарги за її відсутності. Додатково просить постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2026 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 173-2 КУпАП, участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є необов`язковою. 
У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та потерпілої .
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вимог не дотримався.
Ухвалюючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, суд виходив з того, що його вина у вчиненні зазначеного правопорушення, підтверджується наявними у справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом поліцейського, протоколом прийняття заяви та поясненнями потерпілої й самого ОСОБА_1 .
З висновком суду першої інстанції про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП апеляційний суд погодитись не може, з огляду на наступне.
Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки – можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Нормами Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Однак важливо розрізняти поняття «конфлікт» та «насильство».
Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що останній, вчинив домашнє насильство відносно своєї цивільної дружини ОСОБА_2 , а саме лаявся грубою нецензурною лайкою в її бік, чим завдав психічної шкоди здоров`ю. При цьому, у вказаному протоколі інформація про можливих свідків зазначених подій відсутня.
До вказаного протоколу про адміністративне правопорушення додано рапорт помічника чергового Роменського РВП ГУНП в Сумській області від 06.04.2026 р., з якого вбачається, що 06.04.2026 року о 16 год. 38 хв. зі служби 102 надійшло повідомлення від заявника ОСОБА_3 (тел. НОМЕР_1 ) про те, що 05.04.2026 року за адресою: АДРЕСА_3 її цивільний чоловік ОСОБА_1 , перебуваючи за вказаною адресою вчинив акт домашнього насилля, а саме лаявся грубою нецензурною лайкою в її бік та образливо чіплявся до неї, чим завдав психічної шкоди здоров`ю.
На обґрунтування вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП матеріали справи містять заяву потерпілої ОСОБА_2 на основі якої і було складено вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення, при цьому, як від потерпілої так і від особи, яка притягається до адміністративної відповідальності були відібрані письмові пояснення.
У своїх письмових поясненнях потерпіла вказувала, що 05.04.2026 року о 12-00 год ОСОБА_1 прийшов до неї додому поспілкуватися із дитиною, та влаштував сварку з приводу участі у вихованні дитини під час якої почав висловлюватися грубою нецензурною лайкою в її бік та погрожував забрати дитину.
ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях зазначив, що дійсно 05.04.2026 року о 12-00 год прийшов додому до своєї цивільної дружини, між ними досить швидко виникла лайка, під час якої він дійсно міг вимовити грубі слова, проте наміру завдати психологічної шкоди здоров`ю потерпілої не мав.
Проаналізувавши зазначені докази апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи відсутні дані про повторюваність чи системність зазначених у протоколі ді й. Також відсутні докази про наявність умислу ОСОБА_1 при висловленні можливих словесних образ на обмеження волевиявлення особи та завдання будь-якої шкоди потерпілій. 
Доводи апелянта про те, що між сторонами виникла звичайна сварка на грунті конфлікту з приводу участі у вихованні дитини не спростовані, вказані доводи частково підтверджуються письмовими поясненнями потерпілої. Суд критично відноситься до наявних в матеріалах справи неконкретизованих письмових пояснень потерпілої, оскільки вона є певною мірою зацікавленою особою у справі. Докази завдання будь-якої шкоди потерпілій у матеріалах справи відсутні. 
Зважаючи на досліджені докази, обставини, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Зважаючи на це, всі сумніви в силу ст. 62 Конституції України апеляційний суд трактує на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суддя суду першої інстанції уваги не звернув уваги на вищезазначені обставини та не надав їм належної правової оцінки, внаслідок чого постановив рішення, яке не можна вважати законним, а тому, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження по справі за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 

п о с т а н о в и в:

Постанову Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.04.2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП – скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Янголь Є. В.