УХВАЛА

12 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/2281/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І."
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 у справі

за позовом Київського національного лінгвістичного університету
до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Територіальне міжгосподарче об`єднання "Ліко - Холдінг", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Л.С.Ц.", 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І.",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Міністерства освіти та науки України,
про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

20.04.2026 до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" надійшла касаційна Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І." на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 у справі № 910/2281/24 (повний текст складено 10.04.2026), ухвалену за результатами перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 12.12.2025 у справі № 910/2281/24 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І." у задоволенні клопотання про продовження процесуального строку для подання звіту про виконання рішення, встановленого ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2025, про повторне зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І." подати звіт про виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/2281/24 у строк до 20.01.2026 (включно) та про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.I.M.I." заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І.", Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, зважаючи на таке.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 у справі № 910/2281/24, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І." залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.12.2025 у справі № 910/2281/24 про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І." у задоволенні його клопотання про продовження процесуального строку для подання звіту про виконання рішення встановленого ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2025, повторне зобов`язання його подати звіт про виконання рішення у справі №910/2281/24 та про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.I.M.I." заходів процесуального примусу у вигляді штрафу залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І." просить суд скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 у справі № 910/2281/24 в частині відмови у продовженні процесуального строку для подання звіту про виконання рішення, встановленого ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2025, та застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.I.M.I." заходу процесуального примусу у вигляді стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.I.M.I." в дохід Державного бюджету України штрафу в сумі 121 120,00 грн та направити справу на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Тобто, предметом касаційного оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 у справі № 910/2281/24, ухвалена за результатами перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 12.12.2025 у справі № 910/2281/24, в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І." в задоволенні клопотання про продовження процесуального строку для подання звіту про виконання рішення, встановленого ухвалою Господарського суду міста Києва у справі від 15.10.2025 № 910/2281/24, та застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.I.M.I." заходу процесуального примусу у вигляді стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.I.M.I." в дохід Державного бюджету України штрафу в сумі 121 120,00 грн.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічне положення закріплено і у частині 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України .

За змістом частини 1 статті 304 Господарського процесуального кодексу України ухвали судів першої та апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини 1 статті 287 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу, зокрема, на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини 1 статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

Відповідно до пункту 16 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу.

Водночас вказана ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку (пункти 9, 16 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України), проте не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України).

Ураховуючи наведене, Суд зазначає, що положення пункту 4 частини 1 Господарського процесуального кодексу України гарантують особі право саме на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, зокрема, про відмову продовжити пропущений процесуальний строк та про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу, тоді як приписи статті 287 Господарського процесуального кодексу України виключають можливість оскарження таких ухвал у касаційному порядку.

Право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних фільтрів доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". При цьому процесуальні обмеження зазвичай вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб. 

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І." на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 у справі № 910/2281/24.

Керуючись статтями 234, 235, 255, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.І.М.І." на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 у справі № 910/2281/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак