Справа №: 398/691/26	

провадження №: 2/398/1953/26
РІШЕННЯ
Іменем України 
"02" липня 2026 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Стручкової Л.І.,
за участі секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю 
ВСТАНОВИВ:
В лютому 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову вказує, що сторони перебували в шлюбі, зараз триває процес розлучення між ними. Під час шлюбу в них народилась дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дитина проживає окремо від батька, разом з матір`ю, а тому місце проживання дитини має бути визначено за місцем проживання дитини, що відповідатиме її інтересам. Також визначення місця проживання дитини буде вичерпувати подальші конфлікти між батьками. Позивач не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо спільної дитини.
Ухвалою суду від 20.02.2026 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. (а.с. 11).
Ухвалою суду від 17.04.2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.31).
Позивач ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити.(а.с.20,27).
Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує, щодо проживання дитини ОСОБА_3 за місцем фактичного проживання матері. Крім того зазначив, що наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі.(а.с. 22).
Представник третьої особи - виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність з урахуванням висновку від 20.05.2026 року (а.с29).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.09.2021 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 (а.с.7).
Від шлюбу мають малолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії  НОМЕР_2 (а.с.19).
Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади від 16.02.2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.6).
Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Відповідно до вимог ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Згідно ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
26.03.2026 року до суду надійшла заява відповідача про визнання даного позову.
Згідно ст.49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Частина 4 ст.206 ЦПК України передбачає ухвалення судом рішення про задоволення позову у разі визнання відповідачем позову лише за наявності для того законних підстав. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Згідно ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування надав суду висновок №171/9/10/3 від 20.05.2026 року (а.с.38) яким вирішення спору залишає на розсуд суду. 
На виконання ухвали суду від 17.04.2026 року комісія з питань захисту прав дитини 14.05.2026 року вивчила ситуацію та з`ясувала наступне. За інформацією довідки про фактичне місце проживання особи/осіб за місцем реєстрації від 08.05.2026 № 200 відомо гр. ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 , дідуся дитини гр. ОСОБА_5 , який є власником даного будинку та який надав спеціалістам служби заяву про те, що не заперечує, щоб його дочка разом із своїм сином, його онуком, проживали з ним в його будинку. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини в родині матері умови проживання задовільні. Для виховання та утримання дитини створені належні умови. За результатами оцінювання потреб родини ОСОБА_1 фахівцями із соціальної роботи Олександрійського Центру соціальних служб наданий висновок про оцінку потреб родини, фактори якого можуть завадити перебуванню сина в родині матері відсутні. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 39 Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 29.04.2026 № 80 на вихованця групи № 9 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомо, що дитина відвідує заклад з червня 2024, приходить охайний, спокійний, із задоволенням спілкується з вихователями та однолітками, дитина допитлива, веде сприймає себе як особистість, адекватно реагує на зауваження. Приводить та забирає з садочка мати, під час зустрічі з нею дитина радіє, охоче спілкується. За інформацією довідки та характеристики з місця роботи гр. ОСОБА_1 від 30.04.2026 № 0039 та від 07.05.2026 відомо, мати дитини працює в ТОВ «ДЦ Україна» на посаді продавця-консультанта магазину WATSONS де зарекомендувала себе, як відповідальний, старанний, надійний та клієнтоорієнтовний працівник, завжди уважна, привітна, ввічлива до людей. Батько дитини гр. ОСОБА_2 , який перебуває на військовій службі в ЗСУ, на засідання комісії не з`явився, в телефонному режимі повідомив, що не заперечує проти того, щоб дитина проживала з матір`ю. В підтвердження цього написав власноруч заяву, яку надіслав засобами електронного зв`язку. Оскільки відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини визначається за згодою батьків, а батько письмово підтвердив відсутність заперечень щодо проживання дитини з матір`ю, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради прийшла до висновку, що спір між батьками фактично відсутній.
Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.
Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів.
За змістом ст.31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.
З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.
Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).
Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.
Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
З огляду на викладене, визнання відповідачем позову відповідає вимогам сімейного законодавства та інтересам дитини, а тому приймається судом.
На підст викладеного, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , 2022 року народження, з матір`ю за місцем її фактичного проживання: АДРЕСА_1 , відповідатиме інтересам дитини, тож позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки, відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, то суд вважає, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 665,60 грн., іншу частину судового збору у розмірі 665,60 грн., сплаченого позивачем, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 18, 23, 76, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Олександрійської міської ради Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю - задовольнити.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) з державного бюджету сплачений судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок, згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № N1K653716M від 16.02.2026 року.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 02 липня 2026 року.

Суддя Л.І. Стручкова