ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7155/23  Номер провадження 22-ц/814/1371/26	Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Триголова В.М.
суддів Дорош А.І., Лобова О.А.
секретар:Горбун К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Сарибекян Марусі Самвелівни на ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 18 листопада 2025 року по справі за заявою ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду, -
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Київського районного суд м.Полтави перебувала цивільна справа за позовом АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості посилаючись на те, що ОСОБА_1 підписала заяву № б/н від 26 червня 2019 року, відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 44,4 % на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов`язання за кредитним договором, станом на 01 листопада 2023 року утворилась заборгованість у сумі 67 797 грн. 35 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 43 505 грн. 28 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 24 292 грн. 07 коп., яку просив стягнути разом з судовими витратами.
Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 04 березня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент – Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент – Банк» заборгованість за кредитним договором від 26 червня 2019 року у розмірі 67 797 грн. 35 коп. судові витрати у розмірі 2684 грн., а всього 70 481 грн. 35 коп. (сімдесят тисяч чотириста вісімдесят одна гривня тридцять п`ять копійок). Рішення набрало законної сили 04.04.2024.
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про розстрочення виконання рішення суду посилаючись на те, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 березня 2024 року з неї на користь АТ «Акцент-Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором та судові витрати на загальну суму 70 481 грн. 35 коп. У зв`язку зі складною фінансовою ситуацією виконання рішення є ускладненим, а тому просила розстрочити виконання рішення суду строком на 12 місяців шляхом сплати рівними платежами до 20 числа кожного місяця.
Ухвалою Київського районного суду міста Полтави від 18 листопада 2025 року у задоволенні заяви  ОСОБА_1  про розстрочку виконання рішення суду - відмовлено.
Непогодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив заявник ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт вказує, що як вбачається із даних сайту «Автоматизована система виконавчого провадження» 19.07.2024 було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Тетяною Вікторівною виконавче провадження № 75581755 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк».
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан, що діє і на даний час.
Оскільки в країні був введений воєнний стан ОСОБА_1 у квітні 2022 року виїхала до країни Ізраїль, де проживає на даний час. Після переїзду ОСОБА_1 довгий час була без роботи та не мала доходу. На даний час ОСОБА_1 працює у ТОВ «Амаль у Ме”евер» на посаді медсестринський робітник та має середній заробіток, в залежності від кількості змін в місяць, 2800 Ізраїльських шекелів, що по курсу НБУ становить станом на день звернення до суду першої інстанції 34698 грн. 
Окрім того, судом першої інстанції не було взято до уваги, що політико-безпековий кабінет (уряд Ізраїлю) 7 жовтня 2023 року затвердив воєнний стан через смертоносний терористичний напад бойовиків ХАМАСУ із Сектора Газа, який почався 7 жовтня 2023 року о 06:00 год., а також 13 червня 2025 року армія Ізраїлю завдала ударів по Ірану через, що в Ізраїлі оголосили надзвичайний стан через можливу атаку у відповідь. Зазначені факти є загальновідомими, тому не підлягають доказуванню. Таким чином, через постійні воєнні дії ОСОБА_1 не має можливості стабільно ходити на роботу та отримувати дохід, оскільки вимушена залишатись в укритті через активні бойові дії, іноді це може тривати декілька днів на місяць.Зауважує, що під час військових дій жодні установи, підприємства в Ізраїлі не працюють. Зазначене ускладнює отримувати стабільний дохід та відповідно виконувати рішення суду.
Зважаючи на викладене апелянт просить скасувати ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 18 листопада 2025 року та розстрочити виконання рішення Київського районного суду м.Полтави від 04 березня 2024 року.
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що введення та продовження строку воєнного стану в Україні та зміна місця проживання заявника не свідчить ні про наявність виняткових обставин, ні про поважність причин невиконання рішення суду. Більш того, заявник отримує регулярний дохід.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.
Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 04 березня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент – Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент – Банк» заборгованість за кредитним договором від 26 червня 2019 року у розмірі 67 797 грн. 35 коп. судові витрати у розмірі 2684 грн., а всього 70 481 грн. 35 коп. (сімдесят тисяч чотириста вісімдесят одна гривня тридцять п`ять копійок). Рішення набрало законної сили 04.04.2024.
Звертаючись із заявою про відстрочення виконання рішення суду у справі № 552/7155/23 заявник посилався на скрутне матеріальне становище.
Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи, тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Відповідно до ч 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.
З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення або відстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.
Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10).
Окрім того, під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність виняткових обставин, які б перешкоджали належному виконанню боржником рішення суду, ускладнювали б його виконання або робили виконання неможливим.
Як правильно вказав суд першої інстанції, матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.
Обґрунтовуючи заяву про розстрочення, заявник посилався на погіршення його матеріального становища у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та переїздом до країни Ізраїль.
Між тим, колегія суддів зазначає, що введення та продовження строку воєнного стану в Україні та працевлаштування й проживання в іншій кранїні не свідчить ні про наявність виняткових обставин, ні про поважність причин невиконання рішення суду.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367 , 368 , 374, 375 , 381 - 384 ЦПК України,суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Сарибекян Марусі Самвелівни – залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду міста Полтави від 18 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов 

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов