Суддя Маркосян М. В. 
Справа № 644/332/26 
Провадження № 2/644/2087/26 
25.05.2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2026 року         м. Харків
Індустріальний районний суд м. Харкова в складі:
головуючої судді – Маркосян М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Скорик Ю.С.
позивача ОСОБА_1 
відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача 50000,00 грн. у відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненою кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_2 було скоєне кримінальне правопорушення, яким спричинена шкода ОСОБА_1 , яку він оцінює в 50000,00 грн. та просить стягнути з відповідача. 
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.01.2026 було відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні.
У судове засідання позивач з`явився, надав відповідні пояснення. Відповідач відзив на позов не надав, у судовому засіданні 14.05.2026 брав участь в режимі відеоконференції, але будь-які письмові пояснення не надавав. Пояснив те, що на його думку сума вимог позивача є завищеною, ніякої шкоди кримінальним правопорушенням позивачу, на думку відповідача, спричинено не було.
Позивач у судовому засіданні пояснив, що шкода, яка була спричинена позивачем виразилась у пошкодженні телефону, який було викрадено та сим-карти, сама подія викликала у нього загострення хворіб, що потягло додаткові витрати на лікування. Просить стягнути 40 тисяч гривень матеріальної та 10 тисяч гривень моральної шкоди. 
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що відповідача, ОСОБА_2 вироком Індустріального районного суду міста Харкова від 19.11.2025 у справі №644/9927/25 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк на 5 ( п`ять) років. Позивач, ОСОБА_1 , був зазначений у якості потерпілого, згідно зазначеного вироку. У вироку зазначено, що 23.09.2025, приблизно о 14:30 годині, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_2 перебував на території КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №25», розміщеної за адресою: АДРЕСА_1 , куди прийшов з метою пошуку їжі. Достовірно знаючи, що в хірургічному корпусі вказаної лікарні на 1-му поверсі знаходиться холодильник загального користування, де зберігається їжа, доступ до якого вільний, ОСОБА_2 безперешкодно зайшов на 1-й поверх хірургічного корпусу, де у вказаному холодильнику знайшов їжу. Після чого ОСОБА_2 безперешкодно піднявся на 3-й поверх хірургічного відділення КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №25» та попрямував до палати №15, в якій раніше знаходився на лікуванні, де зайшовши у середину вказаної палати на ліжку побачив мобільний телефон ТМ «Samsung A26 5G 8/256» в корпусі чорного кольору, належний ОСОБА_1 , який знаходився на лікуванні у вказаному відділенні, та в цей час у нього виник раптовий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. В подальшому, ОСОБА_2 , цього ж дня приблизно о 14:45, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи та протиправного збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді порушення суспільних відносин у сфері власності та бажаючи їх настання, будучи упевненим, що його дії залишаться непоміченими, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_1 був відсутній в палаті, шляхом вільного доступу, таємно викрав з ліжка ОСОБА_1 належний останньому мобільний телефон ТМ «Samsung A26 5G 8/256» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 8680,50 грн. Після чого, ОСОБА_2 з місця вчинення кримінального правопорушення - злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_1 матеріальну шкоду на вказану суму.
Також, згідно вироку суду, було скасовано арешт майна, накладений ухвалою Індустріального районного суду м.Харкова від 03.10.2025 року на мобільний телефон ТМ «Samsung A26 5G 8/256» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , по набранню вироком законної сили. Речові докази, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_1 , а саме мобільний телефон ТМ «Samsung A26 5G 8/256» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 – по набранню вироком законної сили – вважати повернутим власнику. Вирок суду у справі №644/9927/25 набрав законної сили 20.12.2025. 
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
В ст. 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Приймаючи положення ст. 82 ЦПК України, встановлені вироком Індустріального районного суду міста Харкова від 19.11.2025 у справі №644/9927/25 не підлягають додатковому доказуванню в даній справі та є обов`язковими для врахування в даній справі.
Згідно зі ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 1ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, має важливе значення для усунення наслідків такого правопорушення та поновлення порушених прав громадянина. Саме тому особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, має право на її відшкодування. Реалізувати це право можна шляхом пред`явлення цивільного позову в кримінальному провадженні до початку судового розгляду. Особа, яка не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Право звернутися з позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, має лише потерпілий від кримінального правопорушення або особа, яка має право діяти від його імені.
Компенсація шкоди здійснюється особою, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Так, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому внаслідок кримінального правопорушення. В іншому випадку шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні або позову, що подається в порядку цивільного судочинства, коли по справі винесено обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили.
Згідно ч. 1ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, а згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно із ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.
Згідно із частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.
Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Також згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
В даному випадку, підставою для цивільної-правової відповідальності за завдання шкоди є одночасна наявність наступних елементів: заподіяння шкоди позивачу, протиправність дій відповідача та наявність причинного зв`язку між шкодою заподіяною позивачу і протиправним діянням відповідача та вина останнього в її заподіянні.
В даному випадку, судом встановлено, що дійсно, потерпілому була спричинена майнова шкода кримінальним правопорушенням в момент його вчинення, яка виразилась у вартості викраденого телефону. Однак, телефон, як зазначено у вироку суду, і це не заперечувалось позивачем, був йому повернутий ще на стадії досудового розслідування. Отже, суму та наявність майнової шкоди, спричиненої ОСОБА_2 позивач не довів. Також, жодним доказом у справі не доводяться витрати на лікування, які, ніби то поніс позивач саме в зв`язку із кримінальним правопорушенням.
В наданих суду виписках із медичної карти стаціонарного хворого №9.19977 та №15487 стосовно ОСОБА_1 , зазначено про те, що позивач проходив лікування від виразок гомілок, інфікованих ран обох гомілок та варикозного розширення вен., що, вочевидь, ніяк не пов`язано з викраденням телефону. 
Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача майнової шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, задоволенню не підлягає за недоведеністю. 
Стосовно заявленої моральної шкоди.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з ч.1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Встановлене Конституцією та законами право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.
Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.
У суду не виникає сумніву, виходячи з пояснень позивача, що діями обвинуваченого потерпілому завдано моральної шкоди, яка виразилась в тому, що потерпілий зазнав моральних страждань, оскільки викрадення телефону відбулось, коли він проходив лікування у стаціонарі, був у пригніченому стані, пов`язаному зі станом здоров`я, телефон саме у момент викрадення відповідачем, був йому необхідний для підтримання зв`язку із рідними та здійснення інших побутових необхідних дій. Саме кримінальне правопорушення глибоко вразило позивача. 
Приймаючи вищевикладене, враховуючи факт протиправних дій відповідача, встановлену вироком суду вину ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення та наслідками у виді заподіяння позивачу, як потерпілому у даному кримінальному правопорушенні, шкоди є причинно-наслідковий зв`язок, суд вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення – 7000,00 грн. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки вимоги в цій частині не були доведені позивачем.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, оскільки позивач звільнений від його сплати у відповідності до п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 7000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В іншій частині в задоволенні позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ),
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , без місця реєстрації, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ).
Повідомити відповідача про судове рішення через установу, в якій він відбуває покарання. 
Повний текст рішення складений 25 травня 2026 року.

Суддя Марина МАРКОСЯН