Єдиний унікальний номер 448/2266/25 
Провадження № 2/448/149/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
(повний текст)

06.05.2026 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.,
при секретарі судового засідання Тхір О.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Зоннтаґ Людвіґа ( ОСОБА_1 ) до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:
І. Стислий виклад обставин справи.
Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Калмикова С.С. звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 22.01.2020р. ухвалою Личаківського районного суду м.Львова про забезпечення позову по справі №463/11022/19 накладено арешт на таке майно: приміщення, загальна площа (кв.м.): 57,3, нежитлові приміщення №1, 2, 7 та 8 перебувають у спільному користуванні, площа спільного користування 54,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 та приміщення, загальна площа (кв.м.): 20,7, нежитлові приміщення №1, 2, 7 та 8 перебувають у спільному користуванні, площа спільного користування 54,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 .
Вказує, що 08.04.2022р. рішенням Мостиського районного суду Львівської області по справі №448/1055/21 постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 27222 євро 58 євроцентів та 8 547 гривень 30 коп. сплаченого судового збору. 15.03.2024 року постановою про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. стягувачу ОСОБА_3 передано у власність нежитлові приміщення 1,2,7,8, загальною площею 54,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . 15.03.2024р. актом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. підтверджено передачу у власність зазначених вище приміщень.
Зазначає, що 11.12.2024р. приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Скобало Р.В. посвідчено право власності громадянина ФРН ОСОБА_3 на майно, яке складається з нежитлового приміщення загальною площею 20.7 кв.м., залишається у спільному користуванні нежитлові приміщення 1,2,7 та 8 загальною площею 54,3 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_2 .
Стверджує, що за ОСОБА_3 згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 11.12.2024р. за номером 407684835 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 20.7 кв.м., залишається у спільному користуванні нежитлові приміщення 1,2,7 та 8 загальною площею 54,3 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_2 .
Покликається на те, що 18.03.2024 року постановою про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. стягувачу ОСОБА_3 передано у власність наступне майно: нежитлове приміщення, загальною площею 57,3 кв.м., залишається в спільному користуванні нежитлові приміщення 1,2,7 та 8 загальною площею 54,3 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 . 18.03.2024р. актом про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. підтверджено передачу у власність зазначених вище приміщень.
Зазначає, що 11.12.2024р. приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Скобало Р.В. посвідчено право власності громадянина ФРН ОСОБА_3 на майно, яке складається з нежитлового приміщення, загальною площею 57,3 кв.м., залишається в спільному користуванні нежитлові приміщення 1,2,7 та 8 загальною площею 54,3 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав від 11.12.2024р. за номером 407686613 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 57,3 кв.м., залишається в спільному користуванні нежитлові приміщення 1,2,7 та 8 загальною площею 54,3 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказує, що 17.07.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. надано відповідь на адвокатський запит, згідно якої з інформаційних довідок №435630774 і №435624802 від 16.07.2025р. існують записи про обтяження приватного виконавця Білецького І.М. на підставі постанови про арешт майна боржника, 61072991, яка виносилась на виконання ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 22.01.2020р. у справі №463/11022/19 про забезпечення позову. 
Таким чином, станом на день звернення із позовною заявою до суду позивач ОСОБА_3 не може володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, яке належить йому на праві власності, у зв`язку із чим звернувся до суду через свого представника із даним позовом. 
З огляду на викладене, представник позивача просила суд ухвалити рішення, яким звільнити з-під арешту нерухоме майно належне позивачу ОСОБА_3 , шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей щодо арешту нерухомого майна, а саме: приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1768297546224, загальна площа (кв.м.): 57,3, нежитлові приміщення №1, 2, 7 та 8 перебувають у спільному користуванні, площа спільного користування 54,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, накладений на підставі ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 22 січня 2020 року у справі №463/11022/19 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем, номер запису про обтяження: 35184106 від 24 січня 2020 року та приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1767916046224, загальна площа (кв.м.): 20,7, нежитлові приміщення №1, 2, 7 та 8 перебувають у спільному користуванні, площа спільного користування 54,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, накладений на підставі ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 22 січня 2020 року у справі №463/11022/19 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем, номер запису про обтяження: 35184190 від 24 січня 2020 року;
ІІ. Позиція учасників справи.
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак з матеріалів справи вбачається, що його інтереси представлятиме адвокат Калмикова С.С.
В судове засідання представник позивача – адвокат Калмикова С.С. не з`явилася, однак подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. У вказаному клопотанні зазначила, що позовні вимоги свого довірителя підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по вказаній справі.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Як вбачається із матеріалів справи, виклик відповідача здійснювався у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та останній вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи з часу опублікування оголошення про виклик. Крім того, останнього повідомляли про дату, час і місце розгляду справи, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення за останньою відомою адресою місця його проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку (с.Гостинцеве, Яворівського району Львівської області). Відомості про будь-які інші адреси місця проживання чи перебування відповідача чи про його офіційну електронну адресу в матеріалах справи відсутні, заяв про зміну місця проживання чи перебування від відповідача не надходило. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М., в судове засідання не з`явився.
Отже, на підставі статей 128, 131 ЦПК України, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
07.11.2025 року ухвалою судді відкрито провадження по даній справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
05.12.2025 року, 06.02.2026 року, 01.04.2026 року задоволено клопотання сторони позивача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.
17.02.2026 року задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів.
07.04.2026 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 06.05.2026р. у даній цивільній справі постановлено провести заочний розгляд справи.
Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач  ОСОБА_2  належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав, а також враховуючи те, що сторона позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи, судом вирішено ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами.
Суд, дослідивши усі надані докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.
Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 08.04.2022 року по справі №448/1055/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) грошові кошти в сумі 27222 євро 58 євроцентів та 8 547 гривень 30 коп. сплаченого судового збору.
На виконання вказаного судового рішення приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. відкрито виконавче провадження №69773436, у межах якого 15.03.2024 року та 18.03.2024 року відповідно винесено постанови про передачу майна стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу, а саме: у власність передається наступне майно: приміщення, загальна площа (кв.м.): 57,3, нежитлові приміщення №1, 2, 7 та 8 перебувають у спільному користуванні, площа спільного користування 54,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , а також приміщення, загальна площа (кв.м.): 20,7, нежитлові приміщення №1, 2, 7 та 8 перебувають у спільному користуванні, площа спільного користування 54,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 .
Витягами з Державного реєстру речових прав підтверджено, що власником вищевказаних нежитлових приміщень є громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання:  АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідно до ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 22.01.2020 року про забезпечення позову по справі №463/11022/19 накладено арешт на приміщення, загальна площа (кв.м.): 57,3, нежитлові приміщення №1, 2, 7 та 8 перебувають у спільному користуванні, площа спільного користування 54,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 та приміщення, загальна площа (кв.м.): 20,7, нежитлові приміщення №1, 2, 7 та 8 перебувають у спільному користуванні, площа спільного користування 54,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім цього, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».
Згідно зі ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Про допустимість доказів зазначено у статті 78 ЦПК України, згідно вимог якої, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу.
Надання доказів на підтвердження доводів і обставин, на які позивач посилається як на підставу свої вимог, є обов`язком саме позивача, і їх ненадання є неналежним виконання процесуальних прав та свідчить про те, що позивач не вчиняє активних дій для доведення обґрунтованості своїх вимог перед судом.
Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Своїми процесуальними правами сторони під час розгляду вищевказаної цивільної справи розпорядились на власний розсуд.
Надані стороною позивача докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду повинне бути не просто формально законним і обґрунтованим, а й справедливим за своєю суттю.
Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (постанова Верховного Суду від 17 листопада 2021 року в справі № 755/5684/18-ц).
Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).
В рішенні ЄСПЛ «Суомінен проти Фінляндії» (№ 37801/97, 01.07.2003р. §36) зазначено, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доводів сторін на підтвердження їхніх позицій, — суд зобов`язаний виправдовувати свої дії і наводити обґрунтування своїх рішень.
Також в рішенні «Гірвісаарі проти Фінляндії" (№ 49684/99, 27.09.2001р. §30) ЄСПЛ вказує: «ще одне призначення належно обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам спору, що вони були почуті; також, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд судом вищестоящої інстанції; лише за умови винесення обґрунтованого рішення забезпечується публічний контроль за здійсненням правосуддя».
Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, яке належить на праві власності громадянину ФРН ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ), який таке право набув у процесі виконання судового рішення про стягнення на його користь заборгованості із відповідача ОСОБА_2 , та необхідності захистити порушене право власності, суд приходить до висновку про необхідність захисту права позивача шляхом звільнення майна з-під арешту, оскільки позовні вимоги підставні, обґрунтовані та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли його стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установи), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
V. Розподіл Судових витрат.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.
В матеріалах справи містяться квитанція від 04.11.2025 року, яка засвідчує той факт, що позивачем при подачі позовної заяви сплачено 968,96 грн. судового збору.
Оскільки позовні вимоги позивача  ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 )задоволено, то у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, як вважає суд, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у зазначеному вище розмірі.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:

Позов Зоннтаґ Людвіґа ( ОСОБА_1 ) до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович про зняття арешту з майна – задовольнити.
Звільнити з-під арешту нерухоме майно, шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей щодо арешту нерухомого майна, а саме:
- приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1768297546224, загальна площа (кв.м.): 57,3, нежитлові приміщення №1, 2, 7 та 8 перебувають у спільному користуванні, площа спільного користування 54,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, накладений на підставі ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 22 січня 2020 року у справі №463/11022/19 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем, номер запису про обтяження: 35184106 від 24 січня 2020 року;
- приміщення: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1767916046224, загальна площа (кв.м.): 20,7, нежитлові приміщення №1, 2, 7 та 8 перебувають у спільному користуванні, площа спільного користування 54,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, накладений на підставі ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 22 січня 2020 року у справі №463/11022/19 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем, номер запису про обтяження: 35184190 від 24 січня 2020 року.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ) понесені судові витрати пов`язані сплатою судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, відповідно до вимог ст.284 ЦПК України.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом, до Львівського апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим кодексом, до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 14.05.2026 року.
Відомості про учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_3 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання:  АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 . 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович, місцезнаходження: м.Львів, вул.Грабовського, буд.11 офіс 104, Львівського району Львівської області.

Суддя Ю.В.Кічак