Провадження № 2/712/2562/26
Справа № 712/2459/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді – ПИРОЖЕНКО С.А.
при секретарі – ДРІНЯСОВІЙ П.О.
з участю адвоката – ПАСІЧЕНКО К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.05.2019 року розірвано шлюб між нею та відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Зазначає, що на момент звернення до суду, відповідач ухиляється від обов`язку утримувати спільну дитину. Фінансово не допомагає, не утримує. З початку 2022 – 2023 року були нетривалі спроби фінансово допомагати утримувати сина, перераховувались кошти в сумі 2 000 – 3 000 грн., але не систематично, а хаотично.
Також вказує, що відповідач не надає фінансової допомоги на додаткові витрати на дитину.
Син займається футболом (1 200 грн заняття щомісячно), відвідує курси IT – 2 100 грн. щомісячною, група продовженого дня в школі – 1 000 грн. щомісячно. Що також ним не оплачується.
Крім того дуже дорога уніформа для занять футболом. Бутси, форма зимова - літня, парадна тощо. Що також не відшкодовується відповідачем, так як це витрати пов`язані з розвитком дитини. Дитина дуже часто відвідує турніри з футболу в інших містах України, що потребує додаткових коштів – 7 000 – 10 000 грн. Ці факти також ігноруються і не відшкодовуються витрати пов`язані з особливостями розвитку дитини. 
Між батьком та сином склалися нормальні відносини, але часу вони проводять разом обмаль. Батько не займається духовним розвитком дитини. Всі ці обставини не позбавляють батька обов`язку утримувати дитину фінансово.
Позивач працює не офіційно, постійного заробітку не має, тому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі частки від усіх видів заробітку, а також витрати на тренування з футболу в сумі 1 200 грн., а також витрати на IT курси в сумі 2 100 грн. щомісячно до закінчення 2026 року.
Ухвалою від 26 лютого 2026 року провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
23 березня 2026 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.
31 березня 2026 року позивачем подано відповідь на відзив.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач та його адвокат Пасіченко К.П. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково та не заперечували проти стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. щомісячно з урахуванням половини додаткових витрат на дитину, що становить 1 650 грн. щомісячно до закінчення 2026 року. В решті вимог просив відмовити.
Суд, заслухавши пояснення сторін, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. 
В судовому засіданні встановлено, що з 19 вересня 2015 року по 14 травня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У позові позивач зазначає, що на момент звернення до суду, відповідач фінансово не допомагає та не утримує дитину. З початку 2022 – 2023 року були нетривалі спроби фінансово допомагати утримувати сина, перераховувались кошти в сумі 2 000 – 3 000 грн., але не систематично.
Позивач також вказує, що син займається футболом (1 200 грн. заняття щомісячно), відвідує курси IT – 2 100 грн. щомісячною, група продовженого дня в школі – 1 000 грн. щомісячно. Крім того вона також несе витрати на придбання уніформи для занять футболом: бутси, форма зимова - літня, парадна тощо. Дитина дуже часто відвідує турніри з футболу в інших містах України, що потребує додаткових коштів – 7 000 – 10 000 грн. Відповідач участі у додаткових витратах на дитину не приймає. 
Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" у 2026 році установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3209 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня; осіб, які втратили працездатність, який застосовується для визначення розміру доплати за проживання на територіях радіоактивного забруднення, в тому числі за рішеннями суду, - 1600 гривень.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.
Суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками, оскільки стягнення аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. 
Положення ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, ст.ст. 181, 182 СК України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.
Позивач просить стягнути аліменти з відповідача у частці від заробітку. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що у зв`язку з тим, що він не має постійного та достатнього доходу, не доцільно стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина частці від усіх доходів. В свою чергу він гарантує щомісячну сплату аліментів на утримання спільного неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. з відповідною щорічною індексацією з урахуванням додаткових витрат на дитину, які наразі існують до закінчення 2026 року, а також будуть існувати в подальшому. При винесенні рішення, також просив врахувати наступні обставини, факт перебування його на військовій службі у частині НОМЕР_1 та подальшого звільнення у запас, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 (сторінка 8, 12 військового квитка); факт перебування на утриманні відповідача його непрацездатного батька пенсіонера ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; перебування відповідача в зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 07.05.2022 року, Серія НОМЕР_3 , перебування дружини відповідача – ОСОБА_5 на військовій службі, що підтверджується посвідченням офіцера серія НОМЕР_4 ; платіжні інструкції в кількості 14 шт., які свідчать про добровільну сплату ОСОБА_6 грошових коштів на утримання ОСОБА_3 до звернення позивача до суду, платіжні інструкції в кількості 6 шт., які свідчать про сплату дружиною відповідача коштів на банківську картку ОСОБА_3 в якості особистих кишенькових коштів дитини.
При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем не надано належних доказів про його матеріальний стан, а також про те, що на його утриманні перебуває батько та що останній потребує стороннього догляду. Суд також враховує, що відповідач не має інших малолітніх дітей або утриманців, не надав доказів, які б підтверджували інші обставини, що мають істотне значення, і стали підставою для зменшення розміру аліментів, заявлених до стягнення. 
Стаття 181, 189 СК України передбачає можливість сплати аліментів добровільно шляхом укладення договору про утримання дитини, який підлягає нотаріальному посвідченню. У разі відсутності такого договору аліменти можуть стягуватись у судовому порядку.
У практиці трапляються випадки, коли один із батьків здійснює добровільну сплату коштів на користь дитини без укладення відповідного договору та без судового рішення. Однак така сплата не позбавляє іншого з батьків права звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів.
Розмір добровільної сплати не є фіксованим та визначається на власний розсуд платника. Це суперечить принципу справедливості утримання дитини. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У разі якщо платник сплачує меншу суму, таке виконання зобов`язання не може вважатися належним.
Відсутність судового рішення або нотаріального договору позбавляє отримувача правових гарантій. У такому випадку аліменти не мають юридичного захисту в частині стабільності розміру, строків виплати та відповідальності за їхнє невиконання. Аліменти, які сплачуються «за домовленістю», можуть бути в будь-який момент зменшені, призупинені або припинені платником без правових наслідків, оскільки не існує належного виконавчого документа.
Відсутність контролю з боку держави щодо виконання обов`язку. Виконання рішення суду або нотаріального договору підлягає контролю з боку органів виконавчої служби. Добровільна сплата без юридичного оформлення не дає можливості застосування примусових заходів стягнення у разі ухилення платника від виконання зобов`язання.
Таким чином, факт добровільної сплати аліментів не виключає можливості і необхідності їхнього стягнення в судовому порядку.
Офіційне оформлення аліментних зобов`язань забезпечує юридичну визначеність, стабільність та захист інтересів дитини, що відповідає як нормам СК України, так і загальним принципам захисту прав дитини, передбачених міжнародними актами.
Частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). 
Отже, при визначенні способу стягнення аліментів, суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментівта вважає, що він повинен бути визначений саме у частці від заробітку за вибором позивача, з яким проживає неповнолітня дитина, в силу вимог ч.3 ст.181 СК України. 
При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а також те, що батьки мають рівні обов`язки щодо їх утримання. Розмір аліментів, про стягнення яких просить позивача, відповідає принципу необхідності й достатності для забезпечення потреб дитини, що встановлено статтею 182 СК України.
Таким чином, зважаючи на норми чинного законодавства, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що для забезпечення достатнього рівня життя неповнолітньої дитини, виходячи з засад розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 24 лютого 2026 року та до досягнення дитиною повноліття. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.
Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку статті 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).
Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини.
В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України, участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.
Так, позивач просить стягнути на свою користь додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 1 200 грн. за заняття футболом та 2 100 грн. за курси ІТ щомісячно. Про оплату позивачем зазначених витрат надано відповідні копії платіжних документів з червня 2025 року по лютий 2026 року на зазначені суми щомісячно. 
Відповідачем в судовому засіданні не заперечується факту заняття сином футболом та ІТ-розвитком, та понесення позивачем додаткових витрат у зв`язку з цим. При цьому, зазначає, що додаткові витрати сторони повинні нести спільно, тобто 50 на 50.
Отже, зазначені витрати суд розцінює як додаткові витрати на утримання дитини, що пов`язані з розвитком певних її здібностей, зумовлені схильністю дитини до певного виду спорту та розвитку (футбол та ІТ). Отже, половина цих витрат має бути стягнути з відповідача на користь позивача, що становить 1 650 грн. щомісячно, починаючи з 24 лютого 2026 року (момент звернення з позовом до суду) та до закінчення 2026 року. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
У зв`язку, з тим, що відповідач являється учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_5 від 05 червня 2015 року, тому відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях, у зв`язку з чим судовий збір слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст.ст.12,13, 200, 206, 259,263-265,268,430 ЦПК України, ст.ст. 105 ч. 3, 110, 112, 180-183 СК України, суд – 
В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти, на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі  частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 лютого 2026 року та до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 650 грн. щомісячно, починаючи з 24 лютого 2026 року та до закінчення 2026 року. 
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

ГОЛОВУЮЧИЙ: 

Повний текст судового рішення буде складено 12 червня 2026 року.