ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.04.2026 Справа № 914/2745/22(914/1344/25) 
Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З., за участю секретаря судового засідання Цурак У.Ю., розглянувши матеріали заяви Приватної агрофірми «Відродження», Львівська область, с. Мильчиці
про прийняття додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОМАРКА», Львівська область, м. Самбір
до відповідача: Приватної агрофірми «Відродження», с. Мильчиці
про визнання недійсним договору та стягнення 441 650,00 грн. заборгованості

в межах провадження у справі №914/2745/22
за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю “Суффле Агро Україна”, с. Крупець, Шепетівський (Славутський) район, Хмельницька область
про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю “ЄВРОМАРКА” (81400, Львівська область, м. Самбір, вул. Степова, буд. 11; код ЄДРПОУ 40531447)

Представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.03.2026 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОМАРКА» до Приватної агрофірми «Відродження» про визнання недійсним договору та стягнення 441 650,00 грн заборгованості відмовлено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОМАРКА» (81400, Львівська область, м. Самбір, вул. Степова, буд. 11; код ЄДРПОУ 40531447) в дохід Державного бюджету України 7 722,20 грн судового збору. 
Через систему «Електронний суд» 24.03.2026 року Приватною Агрофірмою «Відродження» подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 90 975,00грн. 
Ухвалою суду від 25.03.2026 заяву Приватною Агрофірмою «Відродження» від 24.03.2026 вх. №1346/26 про прийняття додаткового рішення прийнято до розгляду. Розгляд заяви призначено на 22.04.2026.
08.10.2025 позивач в системі «Електронний суд» сформував заяву, в якій просить справу №914/3708/23(914/2941/23) у межах провадження про прийняття додаткового рішення розглядати за його відсутності.
У судове засідання від 22.04.2026 сторони не з`явилися.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Аргументи сторін
У заяві про прийняття додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідач просить стягнути з позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 90 975,00 грн.
В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що під час розгляду справи № 914/2745/22(914/1344/25) у Господарському суді Львівської області, Адвокатським об`єднанням «Мацієвські та Партнери» надано відповідну правову допомогу в обсягах та на умовах (збирання та опрацювання матеріалів необхідних для складання позовної заяви; представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції; складання проектів процесуальних документів (в тому числі: заяв, клопотань, письмових пояснень), визначених Договорами. відповідач вважає, що поніс витрати на правову правничу допомогу, право на компенсацію якої передбачене ст. 129 ГПК України.
У судове засідання сторони не з`явилися.
Позивачем через систему «Електронний суд» 17.04.2026 року подано відзив на заяву відповідача про прийняття додаткового рішення, і кому зазначає, що розмір витрат на професійну допомогу у даній справі неспіврозмірний, просить зменшити на 90%.
Оцінка суду
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 126 ГПК України, для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що між Приватною агрофірмою «Відродження» в особі директора Кушнір Оксани Степанівни (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Мацієвські та Партнери» укладено договір про надання правової допомоги (договір-1).
Відповідно до п. 1.1. договору, предметом даного Договору є надання Адвокатським об`єднанням усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту (відповідно до цього договору та оформлення ордера) у справі №914/1344/25 у Господарському суді Львівської області та в інших пов`язаних із господарською діяльністю Клієнта справах, в обсягах та на умовах, передбачених цим Договором, ГПК України, зокрема, але не виключно.
Згідно з п. 3.1. договору, за надану Адвокатським об`єднанням правову допомогу, в межах цього Договору, Клієнт сплачує йому винагороду у розмірі визначеному в рахунках та актах. Факт надання послуг Клієнту підтверджується виставленим Адвокатським об`єднанням рахунком та оплаченим клієнтом.
Відповідач посилається на те, що під час розгляду справи №914/2745/22(914/1344/25) у Господарському суді Львівської області, Адвокатським об`єднанням «Мацієвські та Партнери» планувалося понести витрати в розмірі 50 000,00 грн, однак на надання правничої допомоги відповідач поніс більшу суму витрат, оскільки у зв`язку із постійною зміною Позивачем підстав заявленого позову, обставини, якими він обґрунтовував такі змінені підстави, а також необхідністю витребування та вивчення додаткових письмових доказів, їх зібрання та обґрунтування своїх заперечень нормативно-правовий актами в зрізних галузях права (договірне, митне, податкове, бухгалтерський облік та фінансова звітність, банківське), проведення не одного судового засідання, представнику відповідача доводилось в даній справі додатково готувати і подавати до суду заяви та клопотання: відзив на позовну заяві від 20.05.2025, клопотання про витребування доказів від 27.05.2025 в Позивача, клопотання про витребування доказів від 27.05.2025 в Львівської митниці ДМС України від 27.05.2025, заява щодо заперечень Позивача проти клопотання про витребування доказів від 02.06.2025, заперечення на відповідь на відзив від 02.06.2025, клопотання про витребування доказів у Позивача від 04.06.2025, заперечення проти подання Позивачем додаткових доказів із порушень вимог ГПК України від 19.08.2025, додаткові пояснення у зв`язку із наданими Львівською митницею ДМС України митними Деклараціями від 19.08.2025, заперечення проти додаткових обґрунтувань лозову позивача, в яких Позивач змінив підстави заявленого позову, від 21.10.2025, заперечення проти додаткових пояснень Позивача від 14.11.2025 року, додані Відповідачем 16.12.2025 року.
Таким чином, як зазначає відповідач, позивач зобов`язаний сплатити відповідачу витрати на правничу допомогу в сумі 90 975 грн, які Відповідач поніс на отримання правничої допомоги у даній справі. В доведення розміру витрат на правничу допомогу в сумі 90 975 грн, відповідач надав: - копію Договору надання правової допомоги від 20.05.2025 №20/05/2025, по якому надавалась правова допомога в період з 20.05.2025 по 20.03.3026 (даний договір зазначений у наданому суду Ордері на надання правової допомоги) та додаток №1 до цього Договору в якому Сторони погодили вартість послуг, які надаватимуться в межах цього Договору; - рахунки на оплату №2 від 20.05.2025, №04 від 02.06.2025, №4 від 04.06.2025, №10 від 21.08.2025, №16 від 22.10.2025, №23 від 19.12.2025, №7 від 04.03.2026; - Акти надання послуг №18 від 20.05.2025, №19 від 03.06.2025, №20 від 09.06.2025, №4 від 21.08.2025, №8 від 23.10.2025, №14 від 19.12.2025, №7 від 04.03.2026; - Фільтрована виписка за період з 24.03.2025 по 31.12.2025 року по рахунку АО «Мацієвські та Партнери» в AT КБ «ПриватБанк», що підтверджує оплату Відповідачем витрат за правничу допомогу.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до ст. 19 цього Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
У ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як вказує Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (п. 28 Постанови).
Суд також звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначене узгоджується з позицією Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведеною в постанові від 03.10.19 у справі № 922/445/19.
Частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. 
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
З врахуванням заперечення представника позивача, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду представником позивача документів, а також їх значення для спору, час витрачений представником на виконання робіт, загальний витрачений час адвокатом позивача на участь у одному судовому засіданні становить менше однієї години, як вказує адвокат позивача, суд дійшов висновку, що заява відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, витрати позивача на правову допомогу підлягають зменшенню з урахуванням критерію розумності їхнього розміру. 
Враховуючи вказане, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 70 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а в задоволенні решти вимог заяви позивача слід відмовити.
Оскільки в рішенні не було вирішено питання щодо розподілу вказаних витрат, керуючись статтею 244 ГПК України, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі.
Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 ГПК України, суд 

В И Р І Ш И В:
1. Заяву Приватної агрофірми «Відродження» про ухвалення додаткового рішення від 24.03.2026 за вх. №1346/26 – задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ЄВРОМАРКА” (81400, Львівська область, м. Самбір, вул. Степова, буд. 11; код ЄДРПОУ 40531447) на користь Приватної агрофірми «Відродження», (81531, Львівська область, Городоцький р-н, с. Мильчиці; код ЄДРПОУ 30715003) 70 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили. 
3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Згідно з ст. 244 ГПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені. 
Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складений 29.04.2026.

Суддя Чорній Л.З.